FRAMÅT
Hej, Katy Perry här.
I DETTA AVSNITT
Jag spelar in American Idol på Disney Aulani Resort.
Ni kommer älska det.
Stargirl handlar om en annorlunda tjej som hamnar i en miljö
där alla måste anpassa sig.
Jag är Kori Rae, producent av Framåt. Välkomna till Pixar.
NU SPELAS "DISNEY INSIDER"
Häng med bakom kulisserna.
Vi säger "bryt", och nu ska vi gå och äta.
AULANI IDOL MED KATY PERRY
Hej, Katy Perry här.
Ni ska få hänga med bakom kulisserna
på American Idol.
Det är så kul att ni hänger med.
Kolla hur vackert det är här.
Vi är på Hawaii. Ni kommer att älska det.
Visst har vi det bra?
Jag tänkte på
hur hårt vi har jobbat det senaste året...
Det här är underbart.
Armarna är upprullade.
Det är underbart.
Det är så vackert.
Jag gick upp tidigt i morse för att se solen gå upp
och andas in luften. Jag är en ny människa.
Har du badat?
Jag gick i så här djupt.
- Jag är rädd för stenar. - Är du?
- Stenar är läskiga. - De kan hoppa på dig.
Hej, raring!
Här är min kollega Luke Bryan, super-framgångsrik countryartist.
Jag blev "super-framgångsrik".
Raring!
Ännu en underbar kollega, Lionel Richie.
Ja, den Lionel Richie.
Jag är bara sidekick, för den stora stjärnan är här bredvid.
Du får mig att känna mig speciell.
Du är speciell. Du är Lionel Richie.
Det här avsnittet är en rejäl utmaning.
DAN MARTIN EXEKUTIV PRODUCENT
Jag håller koll på tekniken utanför set,
det som filmas utanför studion.
STRANDSCEN KL. 13.30
Kameran rullar. Vi är redo. Tystnad!
Redo? Tagning.
Glöm inte att American Idol den 16 februari.
Älskar att vara nergrävd.
Katy är den mest jordnära, roliga och enkla personen att jobba med.
Det är en dröm.
Gå tillbaka.
Och bryt!
Det här hamnar direkt på Instagram.
Det syns att jag älskar mitt jobb.
Jag älskar att träffa människor.
Jag älskar att stötta människor.
- Tack så mycket. - Tack.
Att hjälpa dem att se utanför sig själva.
Oavsett om du går långt in den här tävlingen, är du värd det.
Tre looks på en dag, ingen stor grej.
Ge folk vad de vill ha.
Nu är det dags för den sista looken.
Vi ska strax gå och njuta av showen,
och se om vi hittar nya talanger på American Idol.
Vi klarade det. Vi är här.
EN TIMME TILL SÄNDNING
Jag har på mig min prickiga morgonrock
för mina KatyCats, som jag kallar mina fans.
De känner till den, för jag har haft den hela min karriär.
Min showrunner är här och flåsar mig i nacken.
- Det här är Trish. - Hej.
Det här är kvinnan som styr showen
och har jobbat på American Idol sen det började sändas på ABC,
vilket är det viktigaste.
Väldigt länge. Hon vet allt.
Hon är skorpion precis som jag.
Vi kan läsa varandras tankar.
- Hur mår du? - Bra, tack.
Katy är otrolig.
Hon är precis likadan framför kameran som i verkliga livet.
Hon är passionerad och bryr sig verkligen om deltagarna.
Och så är hon väldigt rolig.
- Nu är allt bra. - Två galningar.
Vi gillar detta.
Vi har ett otroligt band.
En applåd för bandet.
De är fantastiska artister.
En applåd för American Idols domare Luke Bryan,
Katy Perry, och Lionel Richie.
Det är underbart att kunna stärka självförtroendet
i de här personernas liv och vara en mentor åt dem.
Mitt liv förändrades
när ett par personer sa: "Jag hejar på dig."
Det var jag som gjorde det.
Men man behöver en hejarklack för att lyckas.
Jag ser mycket av mig själv i de tävlande.
Jag föddes inte med en silversked i munnen.
Jag blev signerad och fick sparken tre gånger.
Jag sov på soffor och levde på kycklingnuggets.
Folk säger att livet är kort.
12 år känns som ett ögonblick.
- Vad heter du? - Morris.
- Morris? - Ja.
Jag heter Katy. Trevligt att träffas.
- Har du det bra här? - Ja!
Alla pengar i världen,
alla kläder i världen
allt det i världen som är utanför mig, kommer inte att göra mig lycklig.
Älskar er alla!
Att förmedla det till andra,
och hjälpa dem att hitta glädjen inifrån,
det motiverar mig.
Jag är bara 35. Jag är redan popstjärna.
Vad mer kan jag göra?
Varför måste jag bara göra en grej?
Kvinnor är inte enkelspåriga. Jag är inte det.
Så jag har börjat upptäcka nya drömmar.
FRÅN STJÄRNA TILL STARGIRL
Stargirl är en film baserad på boken Stargirl.
Stargirl handlar om en hemskolad tjej.
Det är en klassisk berättelse om en annorlunda tjej som hamnar i en miljö
där alla måste passa in.
Filmen följer hennes resa.
MELISSA DOUGHERTY GITARRIST
- Det här är den. - Okej.
- Redo? - Jag har tagit några tuggor av en bagel.
Visa mig dina tänder.
"Thirteen" är Stargirls titellåt.
Låttexten är väldigt oskyldig och söt,
vilket passar bra till filmens tema.
Jag hörde "Thirteen" för första gången i high school
eller när jag precis hade börjat college.
JULIA HART REGISSÖR, STARGIRL
Den är så romantisk.
Den är så enkel och vacker,
och det känns som att Alex Chilton kunde ha skrivit den för Stargirl och Leo.
Grace är talangfull på många sätt,
men har i synnerhet talang för att skådespela.
Det var roligt att få göra en riktig musikal.
Och när man har någon som Grace i huvudrollen
kan man verkligen ge järnet, hon kan sjunga, dansa, spela ukulele...
Hon kan allt.
Hur ska jag kunna planera nåt med dig?
Vill du göra upp planer med mig?
Stargirl är väldigt mänsklig och osäker på sig själv.
Under min uppväxt kände jag ofta att jag stack ut för mycket från mängden.
Jag var inte populär i högstadiet,
och kände press på mig för att passa in.
Efter det har allt förändrats,
ingen dag är sig lik, och allt blir bättre och bättre.
Unga människor är mycket mer komplexa
involverade, och kompetenta än vi tror.
Vi gjorde en film för unga,
och jag hoppas att de känner sig älskade och respekterade när de tittar på den.
- Det var kul. - Bra.
Den var bra.
Det är svårast att börja.
Med en ny film börjar man från noll.
Man bollar idéer,
och diskuterar olika riktningar för berättelsen.
Dessa konversationer kan pågå i flera år.
Det är tidskrävande och väldigt roligt.
Och läskigt.
KORI RAE PRODUCENT
FRAMÅT MED KORI RAE
Här är lite kod.
Folk ritar
och gör animationer,
men det är också så här vi gör datoranimerad film.
Genom att koda.
Jag visa er runt på Pixar
och introducera er för folk som jobbade med filmen,
och berätta lite om hur vi gjorde.
Att göra en film i fem, sex år
gör det svårt att hålla den hemlig.
Jag längtar efter att äntligen få visa den för världen.
Framåt är en film om två alvbröder
vars pappa gick bort när de var små.
Genom magi försöker Ian och Barley Lightfoot
att få en sista dag med pappan de förlorat.
Besvärjelsen för honom tillbaka.
- Hej Dan, hur är det? - Bra.
Vill du snacka lite?
- Visst. - Bra.
När vi började med projektet för sex år sedan
hade vi redan gjort en film ihop,
så vi kände varandra bra.
Både Kori och jag såg fram emot
att göra något som kändes ärligt
och därför personligt.
Precis.
Vi utgick från förhållandet mellan mig och min bror,
och våra frågor om vår pappa som gick bort
när vi var väldigt små.
När jag hörde Dans livshistoria
påminde den mig om min syster, och rollen hon har spelat i mitt liv.
Eftersom vi var så intresserade av ämnet,
och det fanns en så stark känsla bakom,
så tänkte vi att publiken också skulle gilla det.
Kori och jag kunde inte komma på hela berättelsen själva.
Kori la ner mycket tid på
att få in folk hit som kunde hjälpa oss.
MANUSRUM
Det här är ett manusrum. Inte jättespännande.
Som ni ser så är det väldigt tomt.
Man sätter sig nollställd i ett sånt här rum
och försöker komma på idéer.
Kori och jag spånar,
slänger ur oss idéer, skriver ner dem på tavlan...
- Idé. - Idé.
Precis.
Den riktiga energin kommer
när vi är flera härinne,
och alla är delaktiga.
Det är min favoritdel av filmskapandet.
Jag saknar detta rum.
Att kliva in utan nånting i denna fönsterlösa mardröm
- och gå ut med något är magiskt. - Ja, det är det.
När teamet jobbar bra tillsammans,
märker man hur de utvecklas,
och skapar något de kanske inte har gjort tidigare.
Jag tror att det är vår regissör, Dan.
- Pappabyxorna. - Byxorna, ja.
Att animera enbart byxor var intressant. Vi har aldrig gjort det tidigare.
Pappan, den här karaktären, vi får bara hans byxor.
Så man försöker föreställa sig hela bilden.
Inga armar och händer, utan bara två ben som rör sig.
Så vi tog animatörerna till en studio med green screen,
satte på oss kostymer och rörde bara på benen.
Vi rörde oss, hälsade,
och experimenterade med hur det kändes.
Så att vi sen kunde utföra det.
Det här är jag.
Jag försöker att vara arg.
- Och sedan gå iväg. - Ja.
Nu räcker det.
Så där, iväg nu.
Din byxa.
Det här är mitt första projekt med Kori.
CATHERINE APPLE KLIPPARE
Jag kom till Pixar för att jobba på den här filmen.
Som klippare gäller det att behålla tempot från bildmanuset,
genom de olika scenerna.
Det är svårast att gå från bildmanus till layout.
Vi har en jättebra kamera,
modellerna rör sig...
Det är så mycket bra som händer
att det är svårt att välja bort material.
Minns du hur svårt det var?
"Vad behöver vi verkligen, och hur berättar vi historien?"
Vi la till folk som lade märke till det.
Min favoritscen kan vara slutet.
Det var extra allt.
Det var slutet på vår resa.
Slutet på filmen vi kämpat med att animera.
Den sista scenen med draken var kul.
Jag älskar att den har flera lager.
Det är en dans mellan action och känsla.
PIXAR VISNINGSRUM
Filmen har flera teman,
men det huvudsakliga temat är uppoffring.
De människor i ens liv som gjort det lilla extra,
som har ställt upp för din skull.
Vad fick de uppoffra?
Man ser det mellan Ian och Barley.
Jag hade en sådan person i mitt liv.
Det var min syster.
Min familj gick igenom en svår period
och hon hade redan flyttat hemifrån.
Hon bodde en timme bort,
men kom och hämtade upp mig varje helg
och tog med mig hem till henne där vi umgicks under helgen.
På lördagsmorgnarna satt jag hemma och väntade
och tittade efter henne i fönstret.
För att jag visste att helgen skulle bli bättre än vad veckan hade varit.
Det var inget måste.
Hon hade inte behövt tillbringa varje helg
med sin lillasyster hack i häl.
Men hon gjorde det.
Och det förändrade mitt liv.
Kom, käre bror. Vårt öde väntar.
Översättning: Teresia Alfredsson