Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg laver denne film, fordi...
Hvor skal jeg se hen?
-Lige her. -Okay.
Jeg laver denne film, fordi...
Jeg har 25 års optagelser og billeder af mig og tegneserier,
livets rejse og al den bevægelse, vi har...
Øjeblik, lad mig se.
NETFLIX PRÆSENTERER
Bliv tatoveret af Cartoon, eller lad være.
Bliv fotograferet af Estevan, eller få en svag fotograf.
Man kan ikke tale Estevan uden at tale om Cartoon.
Toon og Stev er altid sammen.
De er L.A.
Fremstående repræsentanter for den Los Angeles-kultur.
Som pionererne.
Ikke bare pionerer. De er historikere.
Historiefortællere, billedskabere, krønikeskrivere.
Når man taler om L.A.-tatovører, bør man nævne Cartoon.
Ingen laver kunst som Cartoon.
Når man ser på en Cartoon-tatovering, ved man, han har lavet den.
Alle kender Cartoon.
Hiphop-tatovøren.
En tatovering af Toon er et tegn på respekt.
Cartoon, baby.
-Min ven, Cartoon. -Cartoon.
Den verdensberømte Cartoon.
Cartoon havde altid Estevan med.
Estevan bringer en autenticitet, som ingen kan hamle op med.
Han fotografere bandemedlemmer...
Han fangede hele kulturen.
Lowrider-kultur, tatoveringskultur, billeder af hjemløse...
Han bidrog til historien.
De fyre viser, man kan gøre det rigtigt,
på den rigtige måde.
De bryster sig af det.
De banede vej for mange.
Selvom de ikke indrømmer det.
Det var ikke sket uden de to.
Det handler om mod. Vær dig selv.
Mange er bange for at være sig selv.
Derfor er de så succesrige.
De mener, hvad de siger, og de siger, hvad de mener.
Det er vores kunst, og vi bringer det ud i verden.
L.A. er globaliseret.
De slog sig sammen og har været ustoppelige siden.
LOS ANGELES, CALIFORNIEN
I chicano-mexicanske familier tror man på Gud.
Jeg blev opdraget som katolik.
Jeg fik at vide, at jeg var begavet.
Jeg var velsignet.
Jeg har en gudegave.
Og når man fortæller et barn det hver dag, igen og igen,
så tror han på det.
Så min mor bad mig om at rydde op og rede min seng...
MISTER CARTOON TATOVØR
Jeg sagde: "Jeg har en gudegave. Jeg reder ikke min seng."
For mig er arbejde lykke. Jeg elsker at arbejde.
Jeg elsker at fotografere og filme.
Når du siger arbejde,
betyder det, at man gør noget, og man får løn.
Det betyder, regningerne kan blive betalt, og jeg kan komme videre.
Jeg er ikke den bedste far eller den bedste mand,
men jeg er en god arbejder, en god fotograf
og en ret god ven.
Ingen kan sige, jeg har røvet dem. Hvis de gør, er de løgnere.
Hvis man fokuserer, kan man se alt muligt.
Udnyt talentet. Man kan rejse verden rundt, man kan tage til Europa.
Vi har været over hele verden.
Man kan købe familien et hjem.
KULTUR
Kunst var som kløe.
Jeg så alt muligt. Jeg så se en filmplakat,
eller jeg så noget, der fik mig til at ville tegne,
og jeg fik en slags uro,
og jeg måtte tegne. Jeg måtte tegne hver dag
og komme af med den.
Han var ung, meget ung, fire.
På det tidspunkt tegnede han næsebor, negle, øreflipper...
Andre børn tegnede tændstikmænd. Han tegnede...
meget komplicerede ting.
Han var mit første barn, så jeg troede, jeg var den bedste mor,
for han var så god.
Hans mor sagde: "Du er den bedste. Du er fantastisk.
Du er verdens bedste kunstner. Du bliver vidunderlig."
Og på et tidspunkt tror man på det.
Da jeg var barn, mødte min far en fyr i køen i banken.
Han siger: "Jeg har en karateklub."
Min far siger: "Jeg har godt nyt.
Du skal gå til kampsport." "Det vil jeg ikke."
"Jo!"
"Jeg betaler for det. Du skal gå til det."
Da han startede, var han genert.
Han ville ikke tale med nogen, men efter et år med karate
var han var så selvsikker, at han gik med rank ryg.
På karateskolen lærte jeg om candy-maling,
fordi skolens mester også er autolakerer.
Så jeg lærte alt det: Vægmalerier, candy-maling,
respekt, livets strømme.
Alt det gik i en cirkel.
Det er vildt.
Jeg er Estevan Oriol,. Jeg er fotograf og instruktør fra L.A.
Jeg blev født i Santa Monica på St. John's Hospital.
Estevan er en høj cholo-fyr, men mange ved ikke, at han er halvt italiener.
Min mor og far var gift, til jeg var tre.
De blev skilt, og det var min mor og mig.
Jeg syntes, min mor var god.
Vi voksede op på bistand og madkuponer og sygesikring,
men hun gjorde sit bedste for at gøre det bedst for mig.
Når man har blandede børn, er de altid lidt forvirrede.
"Er jeg den race eller den?" På et tidspunkt skal man bare vælge.
Han valgte latino-siden. Jeg vidste det først år senere.
Min far var lidt af en hippie.
Han var ligeglad med at have en fin bil.
Så det pressede mig til at stræbe efter mere.
Det gav mig min ihærdighed.
Efter high school arbejdede jeg på en grillbar og på fiskerbåde,
i supermarkeder, som spiritusbud...
Jeg havde altid et, to, tre jobs.
Dengang i 80'erne handlede det om, hvor man passede ind i hiphop.
Er du breakdancer?
Er du rapper?
Er du pop lock-danser, er du forfatter?
Og jeg var vild med breakdance og alt det,
men jeg kunne ikke danse. Kun tegne.
Cartoon havde altid en tus
eller en dåse spraymaling med.
Uanset hvor vi var, lavede han grafitti.
For jeg var hiphopper. Jeg var lidt af en bølle,
som taggede mange steder og lavede 3D, fade...
Før Cartoon blev kendt for det, han er nu,
var han en dygtig graffitiskriver.
Han var fra WCA-holdet,
der var legendarisk. Han var virkelig god.
Jeg lærte Cartoon at kende sidst i 80'erne. Han hed Flame dengang.
Jeg kendte alle. Jeg sagde: "Hvem er det?"
Han havde en unik stil og var anderledes.
Han malede i en fart. Jeg så en mur,
og næste dag sagde jeg: "Hvor kom det fra? Hvem malede det?"
Jeg tegnede graffiti overalt.
Det gav mig et sus. Man kan ryge i fængsel for lortet.
GRAFFITI ER EN FORBRYDELSE
ER DIT BARN EN GRAFFITIVANDAL?
GRAFFITI LAD VÆRE MED DET SKIDT!
Han satte sit navn "Flame" på graffitien.
NONSTOP KUNST MARK MACHADO (FLAME)
Han var faktisk kendt for at gøre det.
Der var noget anderledes ved ham.
Vi følteavde en idé om, at han en dag
ville gøre noget og blive til noget.
Han ville være noget i livet.
Det er et kunstværk,
og vi var stolte, da det kom i avisen.
Jeg ledte bare efter mit look. Hvad der føltes godt og virkeligt for mig.
Jeg gik på L.A. Trade Tech for at lære grafik og forstå bogstaver.
Bogstaver har en vis vægt.
Da jeg gik i skole, vidste alle børnene, hvor fængslerne var.
Nogle af dem fik breve fra familien,
og jeg så på konvolutten
og så de skøre kollage fængselskonvolutter,
og jeg tænkte: "Hvis jeg kan blande den kunststil
med graffitistil, kombinere dem..."
Da blev min stil født.
Da jeg blev 19, flyttede jeg til Hollywood.
Der var gang i Sunset Boulevard: The Whiskey, Roxy, hiphop var nyt.
Hele den scene var fantastisk.
Jeg arbejdede på natklubber for at tjene penge.
Og der mødte jeg alle L.A.-bandsene:
Ice-T and the Rhyme Syndicate, Red Hot Chili Peppers,
Boo-Yaa T.R.I.B.E., Everlast from House of Pain...
Der mødte jeg Muggs.
Han tog mig med til Cypress Ave.
Der mødte jeg B-Real og Sen.
Så det her er en SP 1200.
Det er trommemaskinen, vi lavede alle House of Pain pladerne på.
Men samplet til "Jump Around" lavede jeg.
Sækkepibespilleren kom i studiet og spillede.
Jeg lagde det på.
Så forstemte jeg den, for det giver lyden knas.
Den spreder den lidt ud. Derfor er den lyd unik.
Første gang jeg mødte Estevan, var han dørmand på en klub på Second Street
i Little Tokyo. Han var altid flink og lukkede mig ind.
Det er Steve-O, en forkortelse af Steve Oriol,
som blev til Scan.
Scan var bare Skandaløs.
Efter vi fik styr på musikken
og vi skulle turnere,
sagde Muggs: "Jeg ved ikke, hvem der bør være manager."
Hvem er ansvarlig og kan få styr på lortet?
Jeg sagde: "Hvem?"
Jeg kontaktede Scan…
Han blev vores turnémanager.
Det var det.
Det var starten på vores verdensturné.
I starten vidste folk ikke, at House of Pain var hvide.
De sagde: "Hvad fanden?" Hvem er de hvide drenge, der går der?"
Og så hørte de…
Og hele klubben gik bare helt amok.
De fattede ikke en skid.
Derfra stak det bare af.
Jeg var med i deres musikvideoer, såsom "Shamrocks and Shenanigans".
Når jeg ikke var i L.A., var jeg på turné med House of Pain.
Min far var fotograf og syntes, jeg havde en sej livsstil, så…
Det er mit første kamera, min far gav mig.
Det taler jeg om, når folk spørger: "Hvornår begyndte du at fotografere?"
Vi tog på små, latterlige promoveringsturnéer,
og han tog altid billeder.
Jeg tænkte, jeg ville være kunstner, når det var tid til at få et rigtigt job.
Jeg begyndte at male på T-shirts, da jeg var omkring 17 år,
og jeg vidste, at jeg kunne leve af det.
Jeg malede portrætter af folks biler og satte dem på T-shirts
og skrev navnet over.
Jeg arbejdede lige fra starten.
Cartoon's Customs blev født.
Det forberedte mig på tatovering.
Scandalous har kameraet. Japan, sådan gør vi det.
Kylling og suppe,
og jeg bestiller spinat og smør.
På turné kan det være stressende.
Man har brug for en, der kender alles personlighed
og kan holde ro på det hele.
Hver dag var et nyt eventyr, en ny by, et nyt land og show.
Det var fedt at rejse med vennerne.
Han var ikke fotografen Estevan Oriol. Han var roadie.
De fik vores ven.
Cypress Hill solgte ikke kun masser af plader, en platinplade,
De var et respekteret hiphop-band.
B-Real var en af de sejeste MC'er i verden dengang.
Se den udsigt.
CYPRESS HILL OMKLÆDNINGSRUM
Jeg ser sgu godt ud.
Du skal ikke spørge, om jeg er klar. Det er jeg altid. Fuck dig!
Uha, det var et godt hiv.
Muggs havde bedt Estevan om at arbejde med House of Pain,
og så arbejdede han med os, Cypress Hill.
Hans første show med os var til Woodstock i 1994.
B-Real hopper fra scenen ned til publikum.
Jeg skulle trække ham ud, men imens tager jeg billeder.
Showet var helt vildt.
Estevan havde mange roller.
Han var vores turnémanager, han var vores fotograf og videograf.
De er allesammen mine.
Rock and roll.
Sådan var gruppen. Vi arbejdede meget tæt sammen.
Ingen begrænsede sig til et ansvar. Alle gjorde alt for at få det hele gjort,
og Estevan tog sig af meget.
Samtidig var han vores familie og ven, og han hjalp til overalt.
Hvad så? Jeg er Scandalous.
Har du brug for noget, så kom til mig.
Her er en stor pose pot.
Kan I høre mig? Vi er i Cleveland, og Moder Natur pisser på os.
Estevan stilede op. Mange af de optagelser, vi har
fra Cypress Hills start er Estevans optagelser.
Jeg har Steve-O i hovedet, som siger: "Jeg er lige her."
Han siger til mig: "Bare rolig. Jeg er lige her."
Okay, vi er stadig på vej.
Det vådeste landskab, jeg har set.
-Hvad skal vi gøre? -Vi må først derhen.
Rend mig.
Hvad fanden sagde han?
-Vi skal backstage. -I kan ikke komme ind den vej.
-Vi vil backstage. -Har du en tilladelse?
Ja, her. Det er Cypress Hill.
-Cypress Hill! -Ja.
Vi klarede det.
Jeg er på turné med Beastie Boys, No Doubt, The Fugees, Limp Bizkit,
Erykah Badu og alle de andre band,
og jeg er den eneste med et kamera.
Man går fra intet
til at se tusindvis af mennesker gå amok til den sang, man kommer med.
Så man tænker: "Fuck, mand! "
Da begyndte jeg at tænke:
"Ja, jeg skal tage billeder af alt det lort."
De her er Sydcalifornien.
Jeg begyndte at tilbyde mine billeder til bladene,
så musikblade begyndte at udgive mine billeder.
Kom i gang, mand. En, to, tre...
Estevan. Den skiderik var en fin fyr. Han var en mand med mange evner.
Da jeg mødte ham, var jeg omkring 14-15 år.
Jeg var i bandet The Whooliganz. Jeg var rapper.
Min ven, Scotty Caan, og jeg.
Vi havde lavet en plade med B-Real, så de tog os med på turné
for at promovere vores kommende plade.
Jeg er 16 år i den situation uden andet at lave end at give den gas i en time.
Ellers bagte jeg på piger, røg pot, drak og var sammen med mine idoler.
Jeg vil ikke repræsentere en aldersgruppe. Jeg repræsenterer hiphop.
Han begyndte at fucke med et kamera. Alchemist fuckede med beats.
-Må jeg sige "fuck"? -Ja.
Når man taler om den tid, er man nødt til at bande.
Man må huske, at i '93 var Soul Assassins, Cypress Hill, House of Pain toppen af rap.
Der var Dre og Snoop, men bortset fra dem var det her de største.
Soul Assassins var i toppen.
Jeg mødte Estevan Oriol for 25 år siden.
Som 16-årig var det sejt at høre The Whooliganz, House of Pain
og Cypress Hill i deres glansdage.
Vi var backstage, og de stoppede næsten koncerten,
fordi Estevan tævede dem, der solgte kopivarer.
De tog ens kunst fra avisen og lavede en trøje.
En time før showet tog gutterne hætte på og gik gennem parkeringspladsen.
Man sad ved anhængerne og hørte...
-For fanden! -Fyre blev bare slået ud.
Jeg vil ikke nævne navne.
Nævn navne.
Muggs, Estevan.
En skiderik sagde noget,
så jeg slog ham i ansigtet.
Stakkels fyr.
Så da mødte jeg Estevan Oriol.
Han tævede en kopisælger i San Francisco til en Soul Assassins-koncert.
Da jeg mødte Steve-O, var han turnémanager.
Den evigt sjove fyr.
Og fotograf og DJ.
Fra deres platinalbum, Temples af Boom, her er Cypress Hill!
Der var tidspunkter, hvor han endda var stedfortræder
som medlem af Cypress Hill i interviews.
I kan ikke bebrejde os alle for de få grupper.
Det er en kontrovers, der fortsætter.
-Mange tak for, at I kom. -Tak.
Det er Cypress Hil. Tilbage til New York.
Det hele ændrede sig, da jeg lavede mit første cover.
Der var oprøret i 1992.
Det er ikke et protestbudskab, det er gruppebrutalitet.
Dommen blev afsagt, og folk på gaderne gik amok.
Der skete noget.
Sorte og mexicanere begyndte at se på hinanden og kommunikere.
Som en familie.
Det gjorde dem vrede.
Jeg husker, jeg kørte på motorvej 110 til Hollywood,
og der var ild på begge sider af den.
Men det skabte et forhold fra '92 til nu, de aldrig kan bryde.
Men det skøre var, at alt brændte
og Rodney King blev uretfærdigt behandlet,
og "fuck politiet" og det der...
Jeg kørte og Kid Frost-albumcoveret, jeg havde tegnet,
var forstørret op på en reklametavle for Virgin Records.
Nu er jeg i musikbranchen, og jeg spiller ikke engang guitar.
Bag mig er der, hvor Cartoon og jeg mødtes.
Den aften lejede de øverste etage ud til Penthouse Players' fest.
Min ven, Donnie Charles, og jeg tog derhen sammen.
Lige da vi kom ind, så vi Cartoon, og han sagde:
"Kom og mød min anden ven. Han er også mexicaner."
I er begge i musikbranchen.
Han lavede coveret for Penthouse Players.
"I kan hænge ud her. Jeg går en runde."
E påvirkede mit liv, fordi jeg fandt en, der havde samme mission som jeg.
Kunstnerisk, venskabsmæssigt.
Jeg kan huske, han sagde: "Mor, jeg har mødt en, der tænker ligesom jeg."
Jeg så vist Cartoon første gang i 1994.
Hvis jeg husker rigtigt,
var det i Muggs' hus i Hollywood Hills.
De var i en Impala fra '64.
Det er en komedie.
Abbott og Costello, de to røvhuller var nonstop.
De havde tjek på det.
I begyndelsen var det hårdt.
Jo mere vi hængte ud, jo mere begyndte vi at bygge på idéer om,
hvad vi kunne tjene penge på, der ikke var ulovligt.
Checkdansen. Lad os se stripperchecken...
Dengang...
var der ingen Estevan uden Cartoon.
Cartoon er sammen med Soul Assassins og står for det visuelle.
Vi så hans talent, vi troede på ham.
Ind med dig.
Ind med dig, pjok.
Helt ærligt?
Sluk kameraet.
Hvor er vi?
Vi er på en færge.
Klokken er kun otte om morgenen.
Jeg er bare træt.
Alt det turnéliv.
Jeg tror, det formede os til at kunne have forskellige forhold.
Vi levede bare livet.
-Wow. -Hvad siger du til det?
-Det ser skørt ud. -Lad os smage bæstet.
Da Cartoon først kom med, begyndte han at lave alt for os.
Han var så talentfuld.
Jeg lavede scenografien.
Kunst, jeg havde tegnet, blev forstørret på en oppustelig dukke
af en konge på en trone.
Det mest gangsteragtige, jeg kunne finde på.
Jeg var ikke begyndt at tatovere og havde ingen.
Først senere begyndte jeg at komme hos professionelle tatovører.
Lugten af den grønne sæbe og energien fra forretningen tiltrak mig.
Mit liv går i en anden retning.
Her står "ITT". Det står for "Ingen Tykke Tøser."
Det var for længe siden. Jeg lavede en tatoveringsmaskine
til min partner, Cartoon. Han begyndte at tatovere mig med den.
Selvom jeg var god til at tegne på papir
og kunne lave graffiti og airbrush-maling, var hud en helt anden verden.
Hans overgang fra at tegne til tatovering forbløffede alle.
Jeg husker ikke, hvordan han gik over til det,
men fra de første tatoveringer vidste vi, han var god.
Cartoon kom ind og ændrede alt.
Fra at sprøjte på metal til "Giv mig tatoveringsmaskinen".
Han behandlede hud, som om det var et medfødt talent.
I starten kom han med alle mine kunder.
Jeg så mange mennesker og bands.
Jeg så deres tatoveringer og sagde: "Fuck. Den tatovering er tudegrim."
Han talte med folk til koncerter. "Kan du lide tatoveringer?
Flot tatovering. Er du ikke tatoveret af Cartoon? Han lavede den."
Jeg viste dem mine, de var seje. De fleste fyre sagde: "De er fede."
"Hvem lavede den?" "Cartoon." Han har det med. Vil du tatoveres?
Sådan fik jeg alle mine klienter. Mine store.
Der sker så meget med de fyre.
De er meget ambitiøse, super kreative...
Samme stil, men mere symmetrisk.
De er sjove at omgås med og nogle røvhuller til tider.
Hej, Paul, vi er klar til at blive jødiske og gøre det rigtige.
Toon var med på Anger Management turnéen i Europa.
Alle hængte ud.
Anger Management turnéen, det var turnéen.
Vi var med til europæiske festivaler og mødte en masse bands.
Vi havde adgang til alt.
Whookid beskyldes for at bestikke en prostitueret
med et mixtape og to billetter.
Ro i retten!
Betalte du for fisse eller ej?
Jeg betalte for underholdning.
Han er professionel til det.
Han tatoverede på turnéen i Europa.
Amsterdam.
Jeg kom herover til Europa med Cypress Hill.
Faktisk er det en Cartoon-turné med 50 Cent.
Jeg skal fristes til en tatovering.
-Eminem. -Cartoon, venner. I har ikke råd til ham.
-Xzibit. -Ecstacy, mand.
-Cypress Hill. -Det er svært, men nogen skal gøre det.
Hvorfor ikke dig?
Mine tatoveringskunder samles for at holde en koncert.
Det var ret sejt, for han gjorde det tit backstage.
Kommer du med i morgen?
Jeg kommer kl. 3, kl. 2, nej, kl.1.
Jeg var Proof før det, men det her. Wow!
Jeg er rigtig Proof nu. Er du med?
Folk keder sig sådan, at hvis der er en, der tatoverer bagved...
og man er i Tyskland og skal være der hele dagen...
Han har endnu et offer.
Han skulle have taget et billede med alle sine blækofre på turnéen.
Han tatoverede Bizarre fra D12.
Han tatoverede hans mave.
Jeg var der for at se ham gøre det. Han havde god plads.
Han havde god plads der. Det var skørt.
Hey, hvis du er rapper uden en af Cartooons tatoveringer,
så lever du ikke livet.
Jeg var bare den fyr i branchen.
Folk kom til mig på grund af mit arbejde. Jeg omgav mig med talent.
LIVETS STORE MESTER
GLIDER NED I MØRKE
Den er 25 år gammel, og lortet holder endnu.
Det er noget, der holder. Er du med?
Halløj!
Er der et sted at få noget at spise?
-Terminal to. -Hvad?
-Terminal to. -Hvordan kommer man derud?
-Hvor sagde hun? -Den grønne rampe.
New York City.
-Vil du have det? -Nej.
Så kom.
Før man vidste af det, ringede alle til Cartoon.
Han var populær. De fløj ham ind.
Dengang begyndte alle at få tatoveringer.
Lad os bestille en pizza.
Gang Starr, er du med?
Det betyder mig og min kammerat, Primo.
Okay? DJ Premier.
Jeg får kun lavet noget flot.
Det bedste er Mister Cartoon.
Det er vildt flot.
Han har skabt et mesterværk.
Fanget?
Jeg efterlader mit cigaretgilde her i New York, hvor jeg fandt det.
Var det ikke i Tokyo?
Jo, men jeg kan ikke efterlade det der, for jeg er her.
Min ven, Cartoon.
Det er sådan, vi gør.
Og hvad man har med Estevan...
De siger hold kæft, og du holder kæft.
...en skør narkoman og alkoholiker.
Han festede vildt.
Jeg eksperimenterede med alle stoffer, man kan tage:
PCP, kokain, svampe, syre, ecstasy, MDMA...
Jeg vågnede med vilde kramper i benene og...
Det var for meget.
Vi kiggede på hinanden og sagde: "Vi skal videre."
Og for at komme til det næste niveau måtte han sige farvel
til stofferne.
Og han blev ædru og sponsorerede mange mennesker i årevis.
Da han blev ædru, så jeg dominansen begynde.
Og de grundlagde imperiet, Soul Assassin Studios.
Før man vidste af det…
Jeg kan fortælle hele historien nu.
Første gang, jeg var i SA Studios,
lowriders,
fælge, kunst på væggene.
Jeg var som et barn i en slikbutik.
MR. CARTOONS TATOVERINGER
Det var som en chicano... Som en lejr, en klub.
De fyre var som cholo Da Vinci'er.
Jeg havde aldrig fundet dem, hvis jeg ikke havde haft succes.
Jeg kan huske, at jeg gik ind og sagde: "Hold da kæft, I klarede det."
For det var fandeme utroligt.
Man er i centrum, midt i det hele.
Skid Row er lige der. Det sted var fedt. Jeg elskede det.
Det burde være et museum.
Folk bør se lortet.
Da vi flyttede herned, var det en forlængelse af Skid Row.
Her plejede de hjemløse at bo, narkomaner og psykisk syge.
Sådan var det her område før...
Kan du se det? Okay.
Kunstafdelingen var de to vinduer. Her var udstillingslokale.
Vi havde alle vores biler opstillet bag vinduerne.
Inden for de dobbeltdøre lå Cartoons Skid Row Tattoo.
SA Studios var en god tid. Det var som et skjulested.
I gav os en rundvisning og viste os en masse lort.
Det var ligesom en vild legeplads.
Shalom.
Jeg har en god tatovering til jer lige her.
Ja, vi har en Jew Unit her.
Der var to fyre med barberede hoveder og tatoveringer.
På kontoret har de deres egne Nike-sko og Van-sko.
Estevan sidder der, og hans lokale roder,
og han har en lille pistol på bordet.
Motorcykler... Det var det sejeste studie nogensinde.
Jeg havde aldrig set noget lignende.
Jeg er grøn af misundelse.
Da jeg gik ud, så jeg Too Short og så Darlene,
Ice T's ekskone, ikke?
Jeg så 50 der. Jeg så Dre, Snoop,
Hver dag kom der nye folk.
Jeg så hende gå ind, og jeg sagde: "Det må være stedet."
Er du med?
Jeg så Eminem derovre.
Jeg fik en tatovering.
Jeg så Kim Kardashian der.
Jeg blev fotograferet med hende.
Har I stadig stedet?
Selve bygningen virkede lidt farlig.
Der kommer en.
Jeg ved ikke, om den er farlig, men efter de åbnede studiet,
blev det et tilflugtssted.
De tog sig af de hjemløse dernede. Derfor var der aldrig ballade i bygningen.
Kør ind til siden, stil dig mod muren, og jeg vil se dit ID og din cykel.
Der er mit ID, der er mit klokkespil, og rend mig i røven.
Det virkede, som om vi kunne trives i flere verdener.
Til frokost var vi i centrum
og lavede pis med en skør, hjemløs fyr i sit telt.
Estevan steg ud og tog et billede af ham.
Så tog vi motorvej 10 og var på et femstjernet hotel.
Det var helt normalt.
Jeg hedder Pepper. Jeg er Skid Rows højst placerede lige nu.
BORGMESTER, SKID ROW
Jeg er borgmester på Skid Row. Jeg bestemmer over de hjemløse.
Fabrikken var død.
Da Cartoon og alle dem kom her,
bragte de fabrikken til live.
Og så kom jeg ind i billedet.
-Hvor gammel blev du? -41.
Okay? Jeg er 50.
Jeg bliver 51 om et par måneder.
Jeg er tidligere dømt, narkohandler og tidligere narkoman.
Jeg parterede ham.
Vi skændtes, så jeg parterede ham.
Denne familie gav aldrig op med mig.
De opgav aldrig, da jeg var beskidt og på stoffer.
Jeg røg ind og ud af fængslet. De modtog mig pænt, når jeg kom ud.
Jeg har haft med hjemløse at gøre hele mit liv.
De vil ikke følge reglerne.
Jeg arbejder, når jeg vil,
sover, når jeg vil sove,
sover, hvor jeg vil sove.
De har det svært med autoriteter.
De, der ikke kan lide det, kan rende mig og sutte min pik.
Det er fjerde gang i dag. Det er chikane.
Fjerde gang, de stopper uden grund.
-Vi ses i morgen, Pepper! -Okay.
Vi kan falde ned og miste vores ting.
Peppers verden.
Alle kan ende på gaden.
Narko fører en derned.
Men sådan går livet. Livet handler om forandring,
og forandring er det vigtige.
Hvis I konstant siger, hvor jeg skal stå, kan vi ikke holde interview.
Er du god, kameramand?
Jeg er Big Lepke, West Side Rebels, Gangster Locos.
Forhenværende bandemedlem.
Vi er på Skid Row. Vi holder det ægte.
Nu er vi ikke på stoffer. Ingen heroin i årerne.
Ingen crack i munden.
Skid Row var mit hjem.
Nogle kalder det Helvede, jeg kalder det hjem. Byen, jeg strejfer i.
Lepke tog kasserne, når vi smed dem ud.
Han lavede en lille seng her.
Jeg husker engang, vi skulle holde møde her,
og Lepke havde injiceret heroin, og vi sagde: "Fedt,
Lepke er gået i brædderne, og kunderne kommer,
og vi skal holde et stort møde, og der er vores narkomanven,
gået ud som et lys af for meget heroin."
Han tog ikke en overdosis, så vi slap for at stikke is op i hans røv,
men han var bevidstløs, så vi sprøjtede vand på ham.
Så han kunne vågne op.
Vågn op, dit fjols!
Forklar ham det senere.
Jeg er her og sparker røv.
Hvad fanden?
Nej. Vi sagde: "Du skal gå. Vi holder møde."
I kan sutte pik.
Han sprøjtede lidt vand i min næse. Det var en opvågning.
Jeg tænker altid på den slags.
Vi bliver smidt ud.
Centrum har altid været Soul Assassins' hovedkvarter.
Det var en hjemmebase. Det minder mig om Grand Theft Auto.
Estevan var ovenpå. Cartoon tatoverede.
Det blev overvåget. Den var beskyttet.
Der var et skjold omkring det eller noget.
Men man tager billeder og laver biler på stedet.
Man tatoverer der.
Der er kun en fyr, jeg lader tatovere mig og mine børn:
Den store Cartoon.
Tatoveringer var en skamplet før. En slem en.
Da jeg kom ud af fængslet, så jeg en pige med tatovering
og troede, hun var luder.
Han tatoverede hiphop-fyre. Jeg tror ikke,
der var en position i hiphop, hvor fyre blev tatoveret sådan.
Ingen i hiphop var interesseret i det.
Jeg mener, fuck...
Cartoon gav vist Eminem en af sine første tatoveringer.
Han gav Snoop en af sine første tatoveringer.
Se her. Det ligner virkelig Nate Dogg.
Det ligner min kære kone.
Han fangede det.
Jeg har ikke en Cartoon-tatovering.
Jeg ville gerne have en, men jeg betaler ikke 50,000.
Jeg gør det ikke.
Han er den bedste i verden, men meget dyr. Han tatoverer ens arm og tager den med.
Det er det værd.
Vi taler om din nye tatovering.
Cartoon er den bedste tatovør nogensinde.
Det her burde være nok, for...
min ven...
er den bedste og hurtigste...
-Med den største truck. -Med den største truck.
Det er meget dyrt.
Med den største truck i verden.
Du kender hans klientel:
Travis og Eminem, Redman, Method Man,
Justin Timberlake, Beyonce fra Destiny's Child...
Vis det ikke.
Man skal have en aftale.
Nørder fra gaden kan ikke komme ind og få lavet noget.
Hvis jeg skulle have en på hovedet i en særlig stil,
så skulle det være Cartoon.
Det var en oplevelse.
Jeg hørte hans navn i sange.
The Game har rapsange, hvor han siger Cartoons navn.
Jeg er hiphopfan, så jeg så Cartoon dukke op i musikvideoer.
I venteværelset så jeg billederne på væggen,
som Estevan nok tog.
Cartoon tatoverede 50 Cent, Eminem, Dr. Dre.
Hvis Xzibit blev tatoveret, fotograferede Estevan ham.
Man så det billede overalt.
Jeg vidste tidligt,
at han havde lavet X'er på Xzibit, og han tatoverede 50 Cents ryg.
50 fik lavet det der på ryggen, det er vildt.
Flere kom ned, flere var villige til at komme ned.
Dengang klagede folk over at skulle køre ned i centrum.
"Hele vejen nede i byen."
De ville ikke køre øst for La Brea.
50 Cent, min ven Cartoon er her i L.A.
Cartoon tatoverer 50 Cent derinde, og han sagde, han skulle til møde.
Han ville lave en aftale med Jimmy Iovine på Interscope.
Så han måtte gå en time eller to.
Så Cartoon og jeg kørte i hans nye, hvide Escalade med 22 tommers fælge.
Cirka seks betjente fulgte os ned ad gaden.
De trak os begge ud af bilen.
De smed mig på jorden med håndjern på bag ryggen.
Han satte sit gevær mod mit hoved her,
og han rystede. Det, der skete, var...
En motorcykelbetjent endte på hospitalet
på grund af af en ung fyr med barberet hoved, der ligner mig,
som kørte i sådan en truck.
Vi har kunder, der ikke er fra byen.
De siger: "I skal med." 50 Cent sagde:
"Cartoon og jeg gjorde det ikke. Lad os være i fred."
Hvis du er med i et talkshow, har du en god historie.
Min tatovør blev anholdt.
Ja, de chikanerer.
Vi skal ingen steder.
En af mine venner er på vingården, men han ser det. Og det er det.
Sker det, at folk siger: "Vent, jeg vil ændre det!"
Nu mangler jeg bare en Mister Cartoon underskrift.
Hvad så? Nas her. Jeg slapper af med Cartoon.
Hey, det er Meth her.
Jeg har fået en tatovering af den verdensberømte Cartoon.
-Cartoon -Cartoon, makker. Hvad?
Cartoon er bare fantastisk.
Han er en af de største.
Cartoon gjorde virkelig sort og gråt populært igen.
Jeg sad med Cartoon og havde ingen planer. Jeg stolede på ham og lod ham tegne frit.
Jeg havde en aftale med Cartoon. Alle kom til mit hus på Corona.
Vi havde lige mødt hinanden, men det var, som om vi havde været venner længe.
Vi har børn og hele familien med os fjerde juli.
Den første tatovering, Cartoon lavede, var bedende hænder på siden af mit hoved.
Der stod Barker, mit efternavn.
Det var ligesom terapi.
Med Toons tænker man ikke over, at man får en tatovering.
Den næste tatovering, han lavede, var af min ghettoblaster.
Han lavede også Marilyn på mit adamsæble.
Det er hårdt.
Se nu der!
Min søn blev født, og vi indspillede den nye CD.
Jeg ville have min kones og søns navn tatoveret, og Travis sagde:
Gå til Cartoon. Han er den bedste.
Han gjorde alt klar på en turnékasse i stuen med alt mit basudstyr i.
Jeg var nervøs for at få de første tatoveringer.
Da han skulle til at begynde, sagde han: "Du skal have ros.
Du er en fin fyr og valgte et af de smertefuldeste steder at blive tatoveret."
Han begyndte at tatovere Jack, og halvvejs igennem Jack
vidste jeg ikke, om konen ville ske.
Det er mine eneste tatoveringer.
At være tatoveret af Cartoon føles som at være med i en eksklusiv klub.
Alle, der har Cartoons tatoveringer, er som brødre.
Jeg er bror med 50 Cent, Eminem, Beyonce og alle andre.
Cartoon fik gjort sin tatoveringsstil meget udbredt
af en simpel grund.
Han tatoverer berømtheder.
Han tatoverer atleter.
De bliver fotograferet, man ser de tatoveringer, de er overalt.
Jeg var heldig nok til at være med i World Series og vinde.
Jeg ville huske det resten af livet,
så Toon skulle lave den.
Som tatovører arbejdede vores helte fra deres køkken
eller i deres mors garage.
De havde ikke været på et rød løber-niveau på det tidspunkt.
Der var nogle tatovører, der var mere anset, som vi så op til,
men dengang var det ikke udsmykning for en NBA-spiller.
-Kobe Byant! -Bryant angriber. Hele vejen!
Tatoveringer er populære i NBA.
og i sportskulturen generelt.
Der var fyre på holdet, der havde tatoveringer,
men de gik ikke til Cartoon.
Det er tydeligt, for jeg kan ikke læse, hvad der står på deres arm.
Meget af det handler ikke om, hvor god en tatovør du er.
Det handler om din timing, og hvem du omgiver dig med.
Du kan være verdens sejeste gut,
men hvis ingen ser det, fordi du er i en lille by...
Det ikke Hollywood.
Vi er lige her midt i det hele.
Jeg boede på et hotel i Kina.
Jeg gik ned i vægtrummet, hvor en ung pige stod bag skranken.
De har en regel om, at tatoveringer på armene skal tildækkes.
Hvad? Hun siger: "Beklager, du skal have lange ærmer på."
Hun siger: "Men er det Cartoon? Lavede han kunstværket? "
"Hvordan ved du, det er Cartoon?"
Jeg ved det ikke. Men hun vidste, det var Cartoons kunst.
Det er en ung kvinde i Beijing. Det er så langt væk fra L.A. Det er stort.
Venter på Paul Rosenberg...
manager for stjernerne. Eminem.
Paul, som den han er,
genkendte Estevan og hans fotograferingsevner
og Cartoon med sine kunstfærdigheder.
Jeg har fundet ud af, hvordan man får mest adgang til dem.
De arbejdede med Eminem...
Så du Big Lepke?
og designede Shady Records' logo.
Da jeg lavede portrættet af Eminems datter,
vidste jeg, det var stort, men jeg vidste ikke hvordan.
Jeg kiggede ikke på den store effekt,
det ville have senere.
Jeg lavede det, der var foran mig.
Eminem videooptagelse.
Jeg venter på at tatovere min kammerat.
De kom til Detroit og sagde: "Vi bør lave en svamp.
Jeg kunne lave en stor svamp."
Han tatoverede mine arme.
Jeg har fået dem fjernet siden da. Jeg laver fis.
Jeg vil have sådan noget herovre.
Men det skal være det rigtige, for tatoveringer er for livet.
Jeg kunne finde på noget såsom...
et portræt af din datter.
Her ville jeg nok tilføje noget for at gøre det lidt stærkere.
Og måske lave et bånd til og forbinde det til den anden side.
Så vildt.
En var af Hailie.
Jeg ville have hende på min arm.
Mine yndlingsrappere får tatoveringer af sære ting.
Jeg laver nogle skudhuller.
Jeg husker, at jeg var på badeværelset.
og jeg syntes, det var vildt, at jeg var den eneste der,
der dokumenterer, at Cartoon tatoverer den største kunstner i verden dengang.
Jeg tænkte: "Jeg får billeder af dem bedste
i vores liv.
Den største berømthed, kunstner, alt i verden."
Og jeg dokumenterede det. Jeg husker bare,
at jeg smilede i spejlet. Jeg var glad.
Jeg har et spørgsmål til jer.
Hvor mange er trætte
af skiderikker, der snakker lort om mig?
Der var en sej følelse.
Det fik mig til at tænke på de gange, der var
et billede af Elvis Presley, der blev klippet.
og det er bare ham og frisøren.
Den fotograf havde vildt meget adgang til ham.
Jeg får også en af dem. Du skal lave den på ryggen.
PARTIAL MATHERS EMINEM STAND-IN
Cartoon. Big Cartoon. Kald ham Big Cartoon nu.
Han er god.
Han er meget dygtig.
Estevans har øje for at se, hvilken vinkel han skal fotografere fra,
og hvordan man får det bedste look fra folk.
Mange fotografer forstår det ikke.
De kan ikke få folk til at se godt ud.
George Lopez!
Da jeg fik min stjerne på Walk of Fame, tog Estevan et flot billede af mig,
omgivet af tusindvis af mennesker, måske et par tusinder,
og at få det af mig i mit jakkesæt,
og mig med flag, og mig omgivet af
andre latinoer på Hollywood Boulevard var stort.
Det er derfor, han får mange jobs i hiphop.
Han kender hiphop.
Han voksede op med det.
Så det er bedre, at en indenfor fotograferer udenfor.
Til coveret til Ego Trippin', tog Estevan og jeg
hen på min gamle high school.
Jeg fandt en gammel B210, som jeg havde i high school.
Jeg havde sportsjakke på,
og det føltes, som om jeg gik på high school. Det var svært.
Kun han kunne fange, hvad jeg ville vise.
Det er en tid, hvor Dogg ikke havde penge.
Han forstod det.
At fotografere Snoop Doggy Dogg. Snoop Doggy Dizzle-Fizzle.
Hvis Estevan lavede ens album, lavede Cartoon kunsten.
Nogle prøver at gøre alt selv.
Vi lavede forskellige dele af opgaven.
Han tog sig af fotografering. Jeg lavede logoet. Jeg tegnede konceptet.
Jeg har set andre tage 400 billeder for at få noget.
Og jeg har set ham gå ud...
"Stå mod væggen." Klik.
Så ser man det. Det kan være et cover eller forsiden af et blad.
Du føler, du er i instruktørens hænder.
Jeg elsker, når en instruktør lige ved, hvad han vil have. "Sådan her." "Sejt."
Du er hyret til at instruere mig. Jeg skal spille.
Jeg var omkring lowriders, gangstere
og hiphop. Til det kommer der piger.
L.A.-kultur.
Jeg får Estevans bog. Wow.
VESTKYSTEN
Jeg har altid syntes, min fars arbejde var meget inspirerende.
Han fangede pigers skønhed så perfekt.
Meget af kunsten kommer fra fængslet, hvor fyre sidder i en celle
og fantaserer om deres pige.
Jeg har altid set det som opløftende for kvinder.
De har måske ikke tøj på, eller de er topløse.
Som kunstner har jeg altid set på det smukke i det.
Man skal vide, hvem man skal fotografere, hvor man skal fotografere,
hvornår man bør fotografere, så man tænker: "Det er ægte."
Hvis jeg ikke arbejdede på LA. Kultur, var jeg på turné med Blink-182,
men jeg var ikke manager mere.
Da vi tog på turné
i Irak og Europa, var det sjovere, når vennerne tog med.
At have Estevan med var så sjovt.
Det er røvkoldt her i Paris.
Den turné, Estevan kom med på i Europa, var
en svær tid i Blinks historie. Vi skændtes
på hele turnéen.
Lad mig være. Jeg er pissetræt!
Hvordan var det? Det var sjovt, ikke?
Det sidste show, vi spillede, før bandet blev opløst første gang,
afsluttede vi det, og jeg tænkte:
"Det er nok sidste show. Det føles som en slutning."
Estevan kom op på scenen: "Jeg vil have et billede af jer."
Det er på greatest hits-albummet, der udkom efter det.
Det går tilbage til Estevans etos om at sætte sig selv i situationer,
hvor han kan dokumentere det, der sker med andre mennesker.
De Forenede Stater og de allierede har sejret.
Estevan kom med os, da vi tog til Mellemøsten
for at optræde for tropperne.
Da vi kom til Irak, var alle bange for at tage derned.
Krigen var begyndt.
Jeg aner ikke, hvad jeg kan forvente. Det er fedt at få oplevelsen.
Det var skræmmende.
Det var varmt, det var støvet,
det var fem, seks dage med at blive transporteret til en helt anden verden.
Det er som en film.
Vi var på en atomubåd og kravlede i torpedorørene.
Hele turen var turbulent. Det var vildt skræmmende.
Oplevelsen var en øjenåbner.
Travis. Hvad laver du? Er du trommeslager? Hvordan går det?
Tryk ikke på torpedoknapperne.
-Affyr torpedoer. -Har du affyret en? Fedt.
Vi var på en marinebase på grænsen til Irak.
Vi har Blink-182 her.
-Tænd ikke med nøglen! -Nej.
Det blev vist tilspidset.
Så vi tog et COD-fly, der fløj os væk fra hangarskibet.
Det var vildt. Jeg var glad for, han var der og fik billederne.
Da mange fotografer gik over til digital fotografering,
holdt Estevan sig til film og fremkaldelsesprocessen.
Da det er kornet og ligner film, er det et dokument fra et bestemt øjeblik.
Estevan blev hurtigt mere en instruktør.
Jeg laver vilde videoer for alle.
Estevan instruerede den første D12-video.
Det skulle være en uforfærdet, beskidt video.
Estevan fangede det perfekt.
Jeg ved, vi filmede uden for Dresden-huset,
men vi filmede vist også indenfor.
Ja, det er badeværelset.
Det var ikke så sjovt at klæde sig ud
som Richard Simmons, men dengang gjorde jeg det, der skulle til.
Han instruerede et par Cypress videoer.
INSTRUERET AF ESTEVAN ORIOL
Vi havde de samme idealer og voksede op i samme område,
så det var let for ham at vide, hvad vi ville synes om i videoer.
Da vi tog til Mexico City
og tusindvis af børn fulgte efter os på gaden den dag.
Og midt i det hele var Estevan der hele tiden med kameraet.
Han vidste, hvad der var en god historie, og hvad der var autentisk.
Det kan jeg lide.
Jeg siger hvornår. Hold lyset på ham, så når jeg fejer rundt...
Så videoen var en idé, som blev instrueret af Estevan Oriol.
Han instruerede videoen, der rystede alt.
"Hvad i alverden?" Den var autentisk.
At få ham til at instruere en video for os,
bragte et rigtigt sejt element, som, jeg tror, var forud for sin tid.
Det var fantastisk.
Bare hans stil.
"Down"-videoen var sjov. Det var første gang, jeg mødte Trigz.
Det var vist første gang, vi tog Mark og Tom med i ghettoen.
De var vist lidt nervøse.
Han havde mig med i Blink-182-videoen som betjent.
Det, jeg elskede, var ægtheden.
Her var et eksempel på, at kulturen havde brug for en anden stemme.
Her var jeg, betjenten efter fyren på flugt.
Der var helikoptere. Den blev filmet i L.A. Basin.
Der var folk i videoen, der så ud til at være fra L.A.
Det var sjovt. Den video blev så sej.
Den havde en anden energi end noget, vi havde lavet før.
Estevan brillerede med det visuelle.
Klar? Lad os gøre klar til scenen.
-Vil du sidde på stolen? -Må jeg instruere?
-Ja. -Følg ikke efter mig, ellers er du med.
Jeg laver en dokumentar. Vi taler om Sixth Street Bridge.
-Klar? -Ja.
Okay, så vi sidder her ved det, der før var kendt som Sixth Street Bridge.
Kan du se de stykker her?
Der var to buer, der var en del af broen. Det er dem nu.
Jeg har billeder gennem 20 år
af denne gade, og hvor broen var og den bro.
De genopbygger den, og her skal være hundepark,
cappuccinobar og juicebar. Hele området ændrer sig.
Det var afkørslen til L.A. River. Det var vores legeplads og tilholdssted.
Jeg havde mange gode fotograferinger og gode stunder her.
Få den væk fra gaden.
Jeg fotograferede mange kvinder, gangstere og lowriders,
for det var det, jeg så.
Jeg ved ikke, hvad der er med Californien.
Lad ikke palmetræerne og de hvide stakitter narre jer.
Der er smedejern for vinduerne, og mordraten er tårnhøj.
Jeg fotograferede en pige, der var bandemedlem.
Hun viste L.A.
L.A., baby.
Jeg gik nærmere og tog bare to billeder.
Han fangede det først.
Mange fotografer kendte ikke til den slags fingersprog.
Man viser, man er fra vestkysten eller L.A. eller kliken, man er fra.
Mange ville ikke bruge billedet.
Det var for banderelateret.
På det tidspunkt, hvis den forkerte så dig gøre det,
kunne du blive tæsket, skudt og stukket ned.
At vise L og A op var noget, vi gjorde dengang.
Det var den første repræsentation af det.
Nu er det globalt, og unge i udlandet sender billeder, hvor de laver det tegn.
Det er ret sejt, ikke?
Hans L.A.-hænder-foto.
Det er Estevan.
Det er blevet kopieret så meget.
Så mange gange er det kopieret.
Mange har kopieret det.
Jeg ser L.A.-hænderne og ved, det er kopier.
Starbucks stjæler fra ham.
H & M stjæler fra kunstnere som dem, deres billeder...
De har det på T-shirts. L.A.-symbolet er berygtet.
Alle og enhver viste det.
Borgmesteren viste det.
Folk kopierer det, men vi ved alle, hvor det kom fra.
Jeg råder alle til at grave i rødderne af alt, hvad de gør
og se, hvor det kom fra og hylde personen før dem.
Det var ikonisk og et ikonisk billede.
I chicano-kunst er der vold,
fattigdom,
afhængighed,
alkoholisme.
Da jeg mødte Estevan, kæmpede jeg med mange tilbagefald.
Fra motellet ringede jeg til Estevan. "Jeg er godt i gang her."
Han ville filme mig.
"Kom herned, for vi har godt gang i den."
Jeg havde mange stoffer i kroppen. Jeg diskriminerer ikke.
Jeg frådsede i stoffer. Alle gør det en gang imellem.
Nogle frådser i donuts, andre frådser i heroin.
Det her er noget nyt.
De poser koster fem dollars.
Jeg elsker det. Der er ingen undskyldning. Jeg elsker følelsen.
Hvis man ikke opvarmer det nok, får man mavepine.
Det er det billede, de tog
af heroinen, der ikke gjorde mig høj, med sprøjten og crack-piben,
Jeg ved ikke, hvad negleklipperen var til. Det må guderne vide.
Estevan tog mig med ind i mørkerummet
og viste mig alle de billeder, og jeg sagde: "Hvad fanden? Seriøst?"
Jeg ligner en etiopisk forskningsabe.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg er i live. Af en god grund tog Herren mig ikke med.
Sommetider sælger jeg ægte varer.
Jeg var i en dårlig fase lige her.
Der er heroinballoner i min mund.
Det er falsk lort. Alt det er falsk.
Det er falsk.
Uanset hvad, bliver det solgt.
For man kan ikke købe stoffer på gaden, det er ulovligt.
Man må ikke sælge dem, det er ulovligt. Det er svindel.
Så beviset er her, mine damer og herrer.
Hvis du vil vide mere om rigtig gadekultur og gadeliv,
så åbn Estevans bøger.
Her er det, det fører til. Alt fører til dette billede.
Det er 2003, den 9. eller 8. juli.
Jeg blev skudt foran Econo Lodge Hotel.
Fra hvor kameraet er, skød de mig seks gange.
Jeg blev ramt af fem skud. Jeg havde ingen forsikring,
så fem dage efter gik jeg ud derfra og fik lungebetændelse
og måtte tilbage i 30 dage til.
Karma virker, for jeg skulle have hjulpet Estevan med at flytte.
Kan du se det?
I 90'erne var der meget vold.
Man så bandevolden på sit højeste.
Man så folk, der så nogle fjender, og de angreb dem bare lige der.
Man hørte kugler flyve forbi.
De ville stoppe her, men de kørte for hurtigt og stoppede her.
Og de sagde bare: "Hej, kammerat!"
"Mand!" Jeg lagde mig hurtigt på gulvet.
Hvorfor skød de efter dig?
Det er et sort kvarter, ikke?
De er nok i krig mod en latinamerikansk bande derovre.
Er du med? Se på mig.
Kan du se herover?
Se der.
Der, West Los.
Livets hårde skole.
Tit hårde stoffer.
Hårde bank og laver crack.
Vi stjæler og sælger og hygger.
Ørnen er, fordi jeg er mexicansk-amerikaner.
Jeg er amerikaner med mexicanske rødder.
De kalder mig Speedy. En af mine venner gav mig navnet.
Derinde er tatovøren i ens celle.
Det koster et par kasser suppe og kaffe i fængslet.
Det tager de for at lave den tatovering.
Nu er det bare en måde at se sej ud,
men alle disse tatoveringer er fortjent.
Jeg fik dem af en grund.
Alle mine tatoveringer er lavet i fængsel.
Jeg gik ikke til en tatovør.
Det ligner de gamle sorte og grå tatoveringer.
Nogle tatoveringer har folk, fordi de var i en livsstil, hvor et liv gik tabt.
Jeg siger ikke, at de tog det liv, for det siger vi ikke foran kameraet.
Når jeg tatoverer hele armen, kan de ikke få arbejde,
men efterhånden bliver de forretningsejere.
Om 10-20 år vil de folk, der får sleeves, være forretningsejere.
Det ændrer sig for dem.
Det er moderne nu, og husmødrene får tatoveringer.
Folk så ned på os.
Vi fik tatoveringer, fordi vi var udstødt, og samfundet afviste os.
Nu får folk dem, fordi samfundet accepterer det?
Så nu begynder jeg nok at få dem fjernet.
Vi er interesserede i livets mørke sider.
Politihelikoptere på himlen.
Hjemløse og narkomaner.
Vi holder øje med dem og observerer de kulturer.
Hvad er der sket med din hånd? Har du gigt?
REGINA BOR PÅ SKID ROW
-Nej, min ekskæreste brækkede den. -Okay.
Hvis du kører denne vej og kører over til siden
og kører hele vejen ned, så er der en en lille gyde der.
-Jeg ser på den. -Farvel, tak.
Når man er på gaden i L.A. i dårlige kvarterer,
så stiger pulsen, og adrenalinet er der.
Når man ved, det er et aktivt område, og der kan ske noget slemt,
så skal man være vågen.
Hav øjne i nakken.
Hvis du bare går rundt...
som en idiot, kan du tabe.
De leder efter nogen at overfalde,
så derfor bærer jeg den her.
Sørg for, du er bevæbnet.
Mange, vi har kendt, er døde.
Jeg kan ikke tænke på, hvordan det ville være, hvis Cartoon døde.
Vi har måttet skrive testamenter før, og vi testamenterede alt til hinanden.
Vi ville passe på hinandens familie.
Lad os se, hvad vi har her.
Det er min ven, Mono. Han døde.
Han præsenterede mig og min kone for hinanden.
Og han præsenterede Cartoon for sin kone.
Det her er et af mine yndlingsbilleder.
Han hed Chato.
Hvil i fred. Han døde.
Trigz blev skudt.
Han blev myrdet, fordi han sloges med en.
Hvil i fred.
Her er en til, der blev skudt. Nene.
Han blev vist skudt 33 gange.
-Hvad skete der med ham? -Han døde.
Jeg tror, de lever det liv, de vil, og de døde, mens de nød det liv.
De fyre er gangstere, og de døde af det.
Ville de hellere være gangstere end...
De elskede det, ellers havde de ikke været gangstere.
VI ELSKEDE ERIC WRIGHT HØJT MEN GUD ELSKEDE HAM MERE
Den vold, den fattigdom, den galskab…
skabte en smuk kunstform med musik, tatoveringer, vægmalerier,
nålestriber og guldblade.
De fyre, der sidder i celler, der aldrig kommer ud,
hjalp til med at forme en kunstform, der opstod fra revnen i betonen.
Nu har vi en ny bølge af chicano-kunstnere,
der kan fokusere på chicano-stolthed.
At være chicano er at identificere sig med sine rødder.
-Det vigtigste er familie. -Det handler om familie.
Man hører ikke rigtigt om en chicanos hjerte,
men man kan se det i en lowrider.
Vi bygger vores biler
som gamle pennyer, vi får til at skinne.
Det er næsten som at se en chicanos hjerte blive hældt ud
på maling for at belægge et køretøj med kærlighed.
De folk, der kasserede dem, vil have dem tilbage,
efter de ser dem repareret og malet.
Du ejer ikke en lowrider, du er en lowrider.
De fremmer en god kultur i Amerika.
Der er folk, der er utroligt velhavende,
som faktisk kender kulturen
og beundrer kulturen.
Kulturen bredte sig til Japan, Europa, Sydamerika.
De introducerede hele verden
til æstetikken i East L.A.
Vi tog til Japan, og nogle af de japanske børn klædte sig som cholos.
Fra top til tå.
Man ville tro, de kunne tage briller på
og ligne chicanos fuldstændigt, til de begynder at tale.
Den asiatiske kultur er blevet besat af East L.A. og lowriders.
En stor lowrider-scene er udbredt i hele verden.
På grund af det Cartoon og Estevan gjorde med chicano-kulturen,
og fordi de gjorde den så gennemgribende og populær i japansk subkultur,
så gjorde det den endnu sejere her i staterne.
Meget af det kommer af, at de to har været pionerer for kulturen.
Vi lytter til oldies. Vi lytter til Motown klassisk soul.
På grund af vejret på vestkysten går vi i T-shirts hele året rundt.
Vi opfandt de hvide T-shirts, lærredsbukser og Dickies.
Hele det look.
Vestkysten voksede op med Cortez-sko.
Det er klassisk for vestkysten.
I 80'erne var det bandesko.
Hvis man havde dem på, spurgte folk, hvor man var fra.
Jeg har tænkt over, hvorfor det var relevant og skulle gøres,
min egen Nike-periode.
Og da jeg fik dem ind, var det tid til at tegne.
Jeg er nødt til at lave en Cortez og hylde den tid med NWA.
Da det skete,
sagde jeg: "Det er sgu fantastisk."
Jeg designer den sko, jeg voksede op med.
Det ville svare til, McDonald's ringede og sagde:
"Vi laver din egen særlige Big Mac. Gør dig klar."
Nike laver en Mister Cartoon-sko?
Giver de dig en sko? Og lader dig designe den?
Det er vildt.
Få kunstnere har deres egne Nike-sko.
Jeg går til forretningsmøde med selvtillid.
Jeg kommer ind:
"Chefen er her."
Og man overbeviser klienten om,
at man ved, hvad der sker.
Det er noget, jeg stræber efter.
Jeg kan bruge den samme filosofi på det, jeg laver.
"Min kammerat gjorde det, så det kan jeg også."
Mister Cartoon er oppe på et andet niveau.
Jeg lavede LA-skoen.
Den havde "LA" med Nike-logoet gennem det.
Den næste, jeg lavede, var Aztec.
Det var skørt, for her laver jeg en azteker på en Cortez.
Så spanierne kom til Nyspanien,
som var Mexico.
De bragte sygdomme og stor krig mellem spanierne og aztekerne
for at skabe det mexicanske folk.
Så jeg havde det på en sko, hvilket er lidt tungt for et skodesign.
Og på den aztekiske kriger lavede jeg et børstet overskæg,
som repræsenterer gutterne fra hjemlandet nu.
Da det endelig gik igennem, var jeg overvældet.
Jeg er overrasket, hver gang en stor aftale underskrives.
For at afbalancere det, var det vigtigt at opsøge folk.
Jeg talte med unge og forklarede, at jeg gik på L.A. Unified skole
og designede min egen sko. Hvordan ville din sko se ud?"
Og jeg spurgte børnene, og de var generte.
Det er smukt at se Cartoon være forbillede for de unge.
Han giver dem håb i kunst.
Mit mål var at motivere dem og få dem til at tænke:
"Hvis den klovn kan gøre det, kan jeg også designe en sko."
MACHETE FILMPREMIERE
Hvad?
Premiere på Machete.
Ja, det var fedt med de lowriders.
Da jeg så de store Hollywood-begivenheder, tænkte jeg:
"Vi kan kan få et hold og gøre det."
Vi havde budgetterne, og vi havde indflydelse nok
til at arragere de begivenheder, og det var fedt.
Og det var smukt, mand.
Folk på gaden var glade for at blive repræsenteret.
Det er et historisk øjeblik.
Vi tager vores kultur og prøver at løfte den.
Det var svært at være i centrum den dag uden at mærke vores tilstedeværelse.
Vi er her!
Vi bringer chicano-kunst til steder, den aldrig har været før.
Hatten af for SA Studios. Grand Theft Auto er flot.
GTA blev et ikonisk videospil på grund af Stev og Toon.
De spiller som Cesar Vialpando.
Vi lavede alle de tatoveringer, graffiti, vægmalerier, spiritusbutikken,
Jomfruen af Guadalupe er på siden.
Estevan tager ham med rundt, gør alt det skøre fis og genskaber det.
Man har været på en livsbane
fra bunden og måske fængsel.
Man kom ud af det, overlevede det, og er på en opadgående livsbane
for at fuldende denne kunstform.
Det var en god tid. Pladeselskaberne var succesrige,
og blade blev udgivet.
Reklamerne fik fra 100,000 til millioner.
-Så kom den digitale tidsalder. -Det er slut.
Internettet har muliggjort global kommunikation med mange mennesker...
Tyve millioner mennesker får musik her.
De mener, den værste er hjemmesiden Napster.
På det tidspunkt var SA Studios ligesom en barbersalon.
Folk kom forbi efter arbejde og morede sig.
Sådan virkede SA Studios på mig: En flok voksne børn, der morer sig.
"Hvad så, makker? Hvad laver du? Hvad har du oplevet?"
Det ville svare til at gå til lægen: "Hvad så, mand?" "Hey, mand."
"Leder du efter noget?"
Jeg arbejder på isbilen.
Jeg bliver til kl. 6 i morgen.
Jeg sover nok ovenpå.
Lidt overvældende for mig.
Jeg har ikke brug for mange for at gøre det, jeg gør.
De forandrer sig.
Det handler livet om.
-Efter en uge med gevinst... -...værste tab siden 11. september...
Aktiemarkedet faldt drastisk.
-533,000... -2,6 millioner mennesker.
I 2008 var der finanskrise.
Landet faldt bare fra hinanden.
...drejer økonomien i en ond cirkel.
Folk mister arbejdet
og kommer bagud med huslånet...
Blade lukkede, pladeselskaber lukkede...
Præsident Obama presses til at åbne for stimulanspakken.
Alle budgetter forsvandt.
11,3 billioner dollars.
...for at stabilisere boligmarkedet, så husejere kan blive i deres hjem.
Jeg mistede mindst 75 procent af mit arbejde, der var på vej.
SA Studios var et vist tidspunkt.
Alt udvikler sig, og alt er et øjeblik i tiden.
I hele centrum af L.A. var der for meget byfornyelse.
Det var ikke fedt mere.
Det blev meget kommercielt.
Hvis alt forbliver det samme, hvor unikt er det så?
Det handler om øjeblikke. Fem, ti år, eller hvor længe øjeblikket var.
Stemningen, der skete noget.
En fyr er i tatoveringsfaget,
som er gået fra at være en niche...
til at jeg ikke kender nogen uden en tatovering.
På denne side har man fotografering, som var sådan her,
og nu er ingenting. Begge er symbiotiske og nærer hinanden,
men en af dem giver mange penge,
og for den anden forsvinder pengene.
Det skaber spænding mellem venner…
Til sidst var det væk.
Det er sidste gang, jeg er her.
Vi var her i 13 år.
Vi plejede at kalde vores lille biks her Skid Rows bedste,
for vi var omgivet af folk i Skid Row, og det er det.
Det er slut. SA Studios er ude af centrum.
Væk.
Det var nok den mest udfordrende tid i mit liv,
og jeg klarede det, for jeg kæmper.
Det var det.
Tak!
LOS ANGELES KLUB FOR DRENGE OG PIGER
For mig er L.A. blodet, der pumper gennem mine årer.
Jeg elsker alt ved det.
Se på det. Hvor fedt er det lige?
Her får jeg fremkaldt mine billeder.
Jeg har gode billeder.
Så efter 13 år er vi nu flyttet, og jeg viser jer de nye SA Studios.
Min del af det. Cartoon har en anden del.
Her er vi så.
SA Studios.
Jeg kan knap nok komme ind.
Her er de nye SA Studios.
Det er regninger, som skal betales.
Bare så alle ved,
hvordan det er at være en verdensberømt fotograf.
Nu er jeg et godt sted.
Jeg er optimist.
Jeg vil altid se på: "Hvad er løsningen?
Hvad skal jeg være taknemmelig for?
Hvordan forbedrer jeg det?
Jeg har ikke stoppet én dag siden SA Studios.
Jeg har et privat studie her.
Jeg ejer huset. De kan ikke smide mig ud.
Og det opfylder mine behov. Jeg kan male på biler her.
Jeg har været her i fem år,
og jeg elsker det.
Hør efter.
Der er den fine Sixth Street Bridge.
Det er så skørt at se alt det lort.
Det forandrer sig så hurtigt.
Det er et vægmaleri af min ven, RISKY.
Alle kender RISK.
Det var en parkeringsplads før
og nogle små bygninger, og nu er det...
de største, forbandede...
lejligheder, hvad man end kan presse derind.
Jeg føler mig ikke som et offer. Jeg føler, jeg har styr på alt.
Jeg har styr på de sociale medier og bruger Photoshop.
Jeg bruger en computer. Det lærte jeg mig selv.
De fyre, der ikke gjorde det, føler sig nok overvældede.
Så prøvede jeg at følge med strømmen og lægge alt muligt ud.
Jeg lagde hotte piger ud, store berømtheder, gangsterfis.
Jeg prøvede at lægge noget ud på bestemte tidspunkter.
Jeg tænkte: "Hvordan fanden har han en million følgere, og jeg har 115,000?"
Hver gang, jeg troede, jeg lavede noget stort:
"Jeg viser det på Instagram lige nu, fuck allesammen.
Alle mine haters kommer ud over den her."
Jeg lagde noget ud, og...
Jeg fik flere likes for billeder af hunden, taget med min iPhone.
Alle de algoritmer og analyser og alt det.
Det lort er så tidskrævende og overvældende.
Det er trættende at følge med strømmen.
Af og til siger jeg: "Fuck det. Hvem gør jeg det for?"
Og jeg arbejder på det, jeg skal lave
for at checksene stadig kommer, så jeg kan betale regninger, der kommer.
Folk i den anden ende af verden, der ser vores lort...
Man indser det tit ikke, for det er foran os.
Vi er fra Berlin, og vi kører lowriders.
Vi har tøjet på og lytter til musikken.
Latinoliv.
Jeg tror, denne kunstform favner alle. Folk er påvirkede, og vi ved det ikke.
Indvendigt ligner jeg altid en cholo.
Jeg er transmand og er tatoveret. Jeg elsker tatoveringer.
-De er gode. -Ja.
Det er godt, makker!
Jeg er blevet anholdt over 20 gange for graffiti.
Jeg er blevet jaget og angrebet af hunde.
Mit ben blev revet op, da jeg sprang over hegn,
men jeg elsker det.
Estevans billeder og Cartoons tatoveringer fik mig til at forstå mange ting herude.
-Fyren kommer ud! -Perfekt timing.
Estevan og Cartoon har sørget for, at kulturen i Los Angeles centrum
betragtes med respekt og er fin kunst.
Til dette show ville vi være tro mod kunstens ånd.
Vandalisme, ambitioner, oprør, at være ude på gaden.
I Beyond the Streets-showet, har vi Banksy, Basquiat,
Murakami, Shepard Fairey
og så har vi også Cartooons kirke,
og vi har det ikoniske Estevan-håndtegn.
Folk afviser graffiti som kun vandalisme, og jeg siger ikke, det ikke er vandalisme.
Det er vandalisme.
Det er vandalkunst. At skære ens navn i et toilet.
Sådan ser folk på det.
Vi skal ikke være derinde eller have vores biler derinde, fotografier...
De kommer fra intet og har ingen uddannelse. De lærte det på gaden.
Er de ansvarlige for at bringe den stil
og den kultur i spidsen for bevægelsen? Helt sikkert.
Hiphopkulturen skylder Toons og Estevan så meget.
De var så fremtrædende i kulturen, og det hjalp med at skabe bølgen
endda i den næste generation efter os.
Hvor står Cartoon og Estevan i den større kunstsammenhæng?
Ret højt, tror jeg.
De er derude, de er tilgængelige.
De fotograferer for blade, har venner på Skid Row.
Du gjorde meget for mig.
De er venner med graffitiskrivere.
Jeg viser dig, hvad jeg synes om H & M.
De er venner med musikere, berømtheder.
De gør det stadig bedre end nogensinde.
Det er stolthed. Det er kunst. Det er chicano.
Med al den racisme og fremmedfrygt der er i USA lige nu...
Chicano-kunst kører hårdt på
enten med politiske budskaber eller bare en stil. Det er fint.
Disse immigrationsagenter, razziaerne og racismen...
Det taler kun til vores kulturer.
Men kulturen skal være mere højlydt end hadet.
Jeg fortsætter med at skabe og forblive tro mod denne kultur.
Tak for, at I kom!
Tekster af: Pernille G. Levine