-Trys nuliai, kas nutiko? -9-9-9, kas nutiko?
9-1-1, kas nutiko?
Niekas nebežino, kas yra tikra.
Ne pasaulio pabaiga, bet matyti…
Elektros tinklo nebėra.
Pinigai – beverčiai.
Miestai liepsnoja.
Visus puola kenkėjai ir ligos.
Nepakeliamas karštis.
Mums ima trūkti vandens.
Kodėl skriaudžiate tuos žmones?
Artėjame prie visiško chaoso.
Žmonija sulaukėjo. Žmonės ėmė terorizuoti vieni kitus.
FURIOZA: PAŠĖLUSIO MAKSO SAGA
Gaujos plėšikauja kaip skėriai.
Žemė tapo nebepakenčiama.
-Mūsų kaulai – užnuodyti. -Mūsų gyvybė nebeverta nieko.
Kai visas pasaulis žlunga,
kaip galime pasipriešinti jo žiaurumui?
1. NEPRIEINAMUMO POLIUS
Šitas bus man.
Tą nuskinsiu tau.
Jau reikėtų sugrįžti.
Per toli nuėjome.
Furioza!
Ei, Maitvanagi.
Ne taip garsiai.
Esi matęs tiek mėsos?
Nejudėk.
Mėsa.
Valkirija, tapk nematoma. Nejudėk kaip akmuo, kol sugrįšiu.
Būk nematoma.
Atsargiai. Nepažeisk galvos.
Nugara – mano.
Pjaukit čia.
Girdėjai?
Greičiau! Lipk!
Furioza! Jie pagrobė Furiozą!
Važiuosiu su tavimi.
Ne, tavęs reikia čia.
Niekas negali likti gyvas, kad neišduotų šios vietos.
Niekas.
Telydi tave žvaigždės.
Snaiperiai! Matau snaiperius.
Vienišas keliautojas.
Ji sugadino.
Prakando žarną.
Ei! Ką darai?
Duok. Duok!
Ten – „Thunderbike“.
Ten – „Thunderbike“!
-Galvojau, sugadinai jį. -Sugadinau.
Kas mus seka?
Kas ten? Tavo tėtukas?
Ten tavo tėtukas?
Ei. Ei!
Palik mergiotę. Jam tereikia jos.
Ką pasakysime Dementui?
Turime arklienos.
Tai nieko neįrodo. O pamatęs mergaitę jis paklaus:
„Iš kur ji atsirado?“ Ir mes jam pasakysime.
Daugiau niekas mūsų nebeapiplėš.
Niekas mūsų nebeapiplėš.
-Niekas nebeapiplėš. -Nebeapiplėš.
Ta bjaurybė.
Mums pavyks!
Turiu žinių Dementui. Dementui!
Ką čia turi, To Džemai? Vienas pats.
Kalbėsiu tik su Dementu.
Ne. Patrauk rankas.
Atrišk ją.
Aš ją suradau. Ji – mano.
Patrauk rankas.
Stipri. Gražutė, tiesa?
-Ji – mano. -Kur radai?
-Atiduok. -Kur?
-Iš kur ją gavai? -Atiduok.
Duok ją man. Nuvesiu ją pas jį.
Ji – iš gausybės žemės.
Ką čia kalbi?
Iš gausybės žemės! Ten yra visko!
Kur?
Kalbėsiu tik su Dementu.
Iš kur tu?
Kur ją radai?
Mano lūpos, Demento ausis. Mano lūpos. Dementas.
Šaunuolė.
Originalus „JRL Cycles Lucky Seven“
turėjo septynių cilindrų stipininį lėktuvo variklį –
2 800 cc tūrio,
110 arklio galių, sukimo momentas – 160.
Dementai.
Dementai. Žiūrėk, ką radau.
Ką čia turime?
Koks tavo vardas?
Kaip tave vadina?
Ji – iš gausybės žemės.
Galiu?
Sveika ir nepaliesta radiacijos. Nepriekaištinga.
Pasakysi, iš kur tu, vaikeli?
Pasakyk savo draugui.
Ten yra visko.
Iš kur žinai?
Rubilis man pasakojo.
Sakė, kad matė savomis akimis.
Ir kur jis yra?
Paklauskime To Džemo.
Atveskite jį.
Ta vieta, kur ją radote, buvo nuostabi, tiesa?
Ten buvo visko, ar ne? Vandens, maisto, visko.
Sakyk.
Jis springsta.
Pakabinkite jį žemyn galva.
Aukštyn kojom.
Štai taip.
Nupiešk žemėlapį.
Nupiešk rodyklę!
Parodyk!
Sunki buvo diena, tiesa? Siaubinga diena.
Turbūt esi labai pavargusi.
Tau liko tik vienas dalykas – ilsėtis.
Gali nieko mums nesakyti. Nė žodelio, tikrai.
Tiesiog ilsėkis.
O rytoj mes nuvešime tave namo.
Seksiu paliktais pėdsakais ir parvešiu tave namo.
Paimkite ją, pamaitinkite, nuprauskite. Naudokite mūsų geriausią geriamą vandenį.
Judu.
Saugokite, kad jai nieko nenutiktų.
Neleiskite tiems žvėrims prie jos artintis.
Ką čia turi?
Ešery!
Mama!
Prašau. Aš irgi esu mama.
Nesakysiu nė žodelio.
Stok! Sustabdykit ją!
-Šauk! -Šauk!
Aš nekalta.
Gerai, viskas gerai.
Tau bėga kraujas.
Girdi? Eime, greičiau.
Kaip jie mus suseka?
Važiuok į aukštumas. Gerai pasislėpk.
Jei po dienos nepasirodysiu, važiuok namo.
Mama, aš…
Orientuokis pagal saulę
ir žvaigždes. Jei bus vėjuota, panaikink savo pėdsakus.
-Aš tavęs nepaliksiu. -Furioza!
Esi iš vuvalinių genties, darysi, ką liepsiu.
Nesvarbu, ką darysi, Nesvarbu, kiek tai užtruks,
pažadėk, jog surasi kelią namo.
Pasėk šią sėklą.
Saugok Žalumą.
Suteik man tokią dovaną. Pažadėk.
Telydi tave žvaigždės.
Važiuokit aplink! Aplink!
Suraskite kelią!
Mama!
-Pasakyk man! -Ji – tavo motina. Nuostabu.
Iš kur tu?
Kalbėk!
Mama!
Pasakyk, iš kur atkeliavai, ir mes kaipmat liausimės.
Furioza!
Tau tereikia parodyti.
Parodyk teisingą kryptį, ir nugabensiu tave namo.
Ne. Nenusisuk.
Negalima nusisukti.
Turėjai galimybę.
Istorike, tarsi žodį?
Ašaros.
Žmogaus ašaros.
Ašarų liaukų išskyros, kurių sudėtyje yra aliejų,
druskų, baltymų ir streso hormonų.
Džiaugsmo ir liūdesio ašaros turi skirtingą cheminę sudėtį.
Taip. Liūdesio ašaros yra…
aštresnės, pikantiškesnės.
2. PAMOKOS IŠ DYKYNĖS
Kodėl nuo manęs bėgai?
Dabar tavo sekėjams teks kovoti, kuriam teks tave užmušti.
Būčiau jus priėmęs. Visus iki vieno. Būčiau įsileidęs.
Būtumėt galėję būti šios puikios bandos dalimi.
O dabar turime bėdą.
Jūsų yra 20, o motociklų – tik penki.
Kaip išrinksime?
Kad turės drąsos, ryžto ir kiaušų važiuoti su Dementu?
Turėsite parodyti, kokie esate.
Taip?
Nes šiandien šoksime Darvinui.
Šiandien bus Motociklų Penkiakovė.
Pasiruošt, dėmesio, pradedam!
Jei nenori, gali nežiūrėti.
Gali užsimerkti.
Gali jį apsikabinti.
Jį turėjo mano mažyliai.
Pasaugok jį, gerai?
Ponia ir ponai, užveskite variklius.
Driežo faršas ir kraujinė žmogienos dešra.
Moki rašyti?
Galiu tave išmokyti. Raumenų atmintis. Galėtum tapti istorike.
Tapk neįkainojama, ir Dementas tave saugos.
Astronavigacija.
Kurso nustatymas pagal žvaigždes
ir kitus dangaus kūnus.
Raudona!
Ar mums smalsu, bose?
Užmeskime akį.
Čia Halvala?
Aš – Valhaloje?
Kas ta Valhala?
Valhala. „Mirusiųjų galerija“. Žuvusių didvyrių rojus.
Kaip tau gerai. Mes ieškome gausybės žemės.
Kas ta gausybė?
Gausybė. Pilnuma.
Kai kažko turi daugiau nei pakankamai.
Kas tas „kankamas“?
Daug. Daug gerų dalykų.
Citadelė.
Kokia dar delė?
Aš ten gimiau. Ten buvo visko.
Milžiniškas kiekis šviežio vandens.
Ir žalumos.
Daugybė grūdų, daržovių ir vandens.
Ir kur ta Citadelė?
Gal į tą pusę.
Kas čia?
Dangaus kraujas. Jis prišaukė jus pas mane.
Štai galingasis Dementas.
Raudonasis Dementas
ir jo Naikintojų kongresas.
Jis atvyksta laikyti jus apsuptyje.
Atidžiai paklausykite jo žodžių.
Visi paklausykite.
Visi, kas saugote ir šlovinate šią didžiąją Citadelę,
galite pasirinkti.
Pasiūlymas labai patrauklus.
Noriu jūsų vadų.
Noriu tų, kurie jus valdo.
Atveskite juos, ir jie nebeteks savo galių.
Jie nebeteks galių, o jūsų kančios ir sielvartas baigsis.
Jie jus išnaudoja. Jie jus engia.
Jie plaunasi kojas jūsų kraujyje ir prakaite,
ir nieko jums neduoda mainais.
Paklausykite šios tiesos.
Lyderiai vadovauja tik todėl, kad jūs pasirenkate juos sekti.
Galia yra jūsų.
Jūs galite pasirinkti. Ateikite pas mane.
Ateikite pas mane su savo skausmu, ir aš padvigubinsiu jūsų maistą.
Maisto ir vandens gausite tiek, kiek panorėsite.
Mes pasidalinsime savo turtais.
Jūs vadovausite drauge su manimi naujojoje didingoje Dykynėje.
Įspūdinga.
Man dėl tavęs neramu, branguti. Tikrai.
Nes Dičkis Džilis iškrapštys tave per abu galus,
sutrins ir sumaitins atgal.
Bet tai dar nieko, palyginus su tuo, ką norėtų padaryti
ponas Nortonas.
Nes ponas Nortonas nuoširdžiai nekenčia lyderių.
-Dar yra ponas Harlis. -Sveiks, bičiuli.
Ponas Deividsonas, Rizdeilas Pelas
ir tūkstančiai kitų niekšų, kurie jūsų trokšta,
ir aš niekaip jų nesulaikysiu.
Imortanas turi prašymą.
Iš visų jo karių, čia susirinkusių, išrink vieną.
Kodėl turėčiau?
Kad galėtume tęsti derybas, turi išsirinkti bet kurį karį.
Bet kurį Karo vaikį. Tik vieną.
Kas, jei pasirinksiu nesirinkti?
Tuomet niekad nesužinosi tiesos.
Mano Smegas išrinks.
Taip!
Gerai.
Ne. Iš dešinės.
Tavęs laukia.
Paliudykite mane!
Paliudykite!
Mes turime 972 atsidavusius karius.
Bet kuris iš jų, jei būtų buvęs pasirinktas, būtų padaręs tą patį.
Bet kuris patektų į istoriją kaip žuvęs už Imortaną Džo.
-Todėl ir esat kvailiai. -Tu esi kvailys!
Esate kvailiai, kad čia atvykote.
Aš esu Skrotas.
Aš esu Riktas.
Esame Imortano Džo sūnūs.
Ir dabar mes jus nužudysime.
Ei!
Laikau tave.
Kai kyla chaosas, reikia prisitaikyti.
Tu – tokia pati kaip aš.
Jie jau čia.
Mes esame tvirti.
Tu toks minkštutis.
Karo sunkvežimis. Pilnutėlis.
Jis – iš Citadelės. Su Imortano ženklu.
DEGALYNAS ANTROJI DYKYNĖS TVIRTOVĖ
Maistas ir vanduo už degalus.
Geriau nei rinkti metalo laužą.
Tai – mūsų likimas.
Mes išties atsidūrėme galimybių šalyje.
Žiūrėk.
Tegyvuoja Dementas!
Dementas!
Kuro visiems užteks keliems mėnesiams.
Tikrai nuostabi diena.
Tuojau padarysiu ją dar geresne.
Kas tu? Nusiimk šalmą ir švarką.
Paklūstu tik Oktoboso įsakymams.
Taip, daryk, ką jis liepė.
Abejoja mano vadovavimu.
Ką gi, gerai.
Išsitepk.
Štai taip.
Nagi.
Viskas gerai?
Štai.
Išsirink 10 savo vyrų. Kuo plikesnių.
Mortifajai.
Nespurdėk.
Kas norite tapti Karo vaikiu?
Kas?
Sunkvežimis grįžta. Juos tikriausiai užpuolė.
Atidaryti vartus?
Ne. Čia kažkas ne taip.
Teks mažinti greitį.
Ne. Greičiau. Važiuok greičiau.
Jie neatidarys vartų.
Jie nepatikės.
Nušauk juos.
Ką?
Kad atrodytų tikra.
Ką jis pasakė?
Jis nori, kad viskas atrodytų tikra.
Ką darai?
Ne.
Esi niekšas, Dementai. Niekšas!
Atidarykit vartus.
Atidaryt vartus!
Atidaryk vartus.
Šalin.
Pasitraukit.
Perduokite šitą Imortanui Džo.
Gaudyk.
Dementas nori pasikalbėti.
Tikrai?
Taip. Leiskite jam ateiti.
Apieškokite, kad nebūtų ginklų.
Išklausysime, ko jis nori.
Tuomet nužudysime jį vietoje.
Nusiramink.
Raudonasis Dementas vertina jūsų gyvenimo būdą
ir tai, kad sutikote derėtis.
Jei negrįšime iki saulėlydžio, susprogdinsime Degalyną.
Štai kaip išsaugosite Degalyną.
O šešiaženklis kodas įrašytas tik Demento galvoje.
Jis nori dukart daugiau. Visko dukart daugiau.
Vieną cisterną vandens ir pusę cisternos degalų.
Negalime to padaryti. Neįmanoma.
Tuomet įsmeigsime ietį jam į galvą.
Padvigubinkite motinos pieno gamybą ir hidroponiką.
Dvigubai daugiau buvių.
Dvigubai daugiau vikšrų ir tarakonų.
Mano berniukams reikia baltymų.
Prašau. Duokite jam, ko jis nori.
Dykynė neatlaikys. Peržiūrėkite skaičius.
Prašau, mano Imortanai. Broli mano.
Apsispręsk.
Daugiau nebeištversiu.
Tegul Riktas tą padaro, tėti.
Išspausiu iš jo tą kodą.
Štai, imk. Imk.
Kvaily tu.
Aš pamiršau skaičius.
Palauk.
Palauk!
Taip, suradau jį galvoje.
Iš to malonumo buvau trumpam pamiršęs.
Daugiau taip nedarykit. Mano smegenys labai jautrios.
Kas ten?
Tai… mano dukra, Mažoji D.
Mažoji Dementė.
Ji visai į tave nepanaši.
Taip, ji paveldėjo motinos grožį,
ir nė vieno mano trūkumo.
Kur motina?
Nuostabi moteris. Nuožmi, protinga.
Nužudyta plėšikų, kai gynė šią mažylę.
Ji labai išblyškusi.
Pats tu išblyškęs. Ji – tobula.
Ne taip, kaip tavo absurdiški genai, perduoti sūnums.
Ji išblyškusi, nes iš jos kraujo gaminu jam kraujinę dešrą.
O tu kas toks?
Aš – Organinis Mechanikas. Visos gydomosios priemonės.
Nesupraskite klaidingai. Ji – nepažeista.
Nepaliesta žmogaus ar ligos.
Ar norėtum likti čia, Citadelėje?
Jei leisiu tau pasilikti, išaugsi į stiprią, sveiką moterį,
galėsi būti viena iš mūsų žmonų.
Ne, ji – mano dukra.
Tai bus karališka santuoka dinastijoms sujungti.
Visą gyvenimą ją saugojau
nuo saulės, vėjo, gašlių žvilgsnių.
Ne.
Būsite susaistyti krauju.
Ne! Jos negalima parduoti, ji – mano.
Ką tu pati manai, vaikeli?
Ji nepratarė nė žodžio po tragiškos mamos žūties.
Kaip skaudu.
Jis – tavo tėvas?
Ne.
Jis žiauriai nužudė mano motiną.
Tiesa, taip.
Ir, žinokit, tai ją sustiprino.
Tiek, kad galėtų išgyventi visas negandas savo kelyje.
Aš jai tą suteikiau.
Padidinsiu jūsų vandens normą. Bet tik trečdaliu.
Padidinsiu maisto normą ketvirčiu. Tik bulvės.
Gausite siuntą kas dešimt dienų,
bet tik tuomet, jei mano Karo Sunkvežimiai saugiai grįš
pilni aukščiausios rūšies degalų.
Sutarta.
Ir… Aš paimsiu šią mergaitę, nes ji ne tavo dukra.
Ir dar jį.
Antraip laukia karas.
Jūs gražiai elkitės, ir aš gražiai elgsiuosi.
Aš saugosiu Degalyną nuo išdavystės.
Jis bus neįžengiamas, kaip ši Citadelė.
Stabilumas, gimęs iš pasaulio chaoso.
Tu. Aš. Mes.
Nuo šiol prašau mane vadinti „Dementu Didžiuoju“.
Visų mylimu Motociklų karalystės valdovu.
Vyriausiuoju Degalyno valdovu.
Turiu lėkt. Nenoriu, kad Degalynas išlėktų į orą.
Kokia diena. Koks susitarimas. Kokia diena.
Gražiai sužaidėte, bose.
Demento viršūnė!
Viskas gerai. Tau viskas bus gerai.
Gerai.
Išstumk tą gražuolį į pasaulį.
Nagi. Jau ateina.
Matau jo galvą.
Šaunuolė.
O, taip. Tu labai protinga.
Pasistenk, dar kartą.
Dar kartelį.
Labai gerai.
Ar berniukas?
Daugmaž.
Atleisk, bose.
Aš pagimdysiu tau sveiką kūdikį. Žinau, kad galiu.
Trys bandymai. Gana.
Riktai.
Maldauju, leiskite man likti.
Nesigraužk, mieloji.
Būsi puiki maitintoja.
Kas čia?
Riktai. Kažką pametei?
Tik apsižiūrinėju.
Kam?
Šiaip sau.
Ne. Nemeluok man. Tu kažką rezgi. Kas yra?
Nieko.
Tuomet ką ten veiki?
Pasirodė, kad kažkas pabėgo. Norėjo pabėgti.
Bet tai buvo tik sapnas. Bjaurus sapnas.
Stabdį!
Kranininke. Laidas atsikabino. Pritvirtink jį.
Saugokit kaušą. Mums jo reikia.
Tu, lipk žemyn.
Ne. Reikia mažesnio.
Tu!
Greičiau.
Ne. Jis.
Tu išdrąsėjai, bičiuli.
Stabdininke.
Būsi naujuoju kranininku.
3. KELEIVIS BE BILIETO
Visi į eilę.
Mikliai.
Sveiki atvykę į šventų motorų namus.
Sukursime iš šios metalo krūvos kažką galingo,
iš visų šių dalių.
Du galingi V8 varikliai, važiuoklė Didžiausiai Jėgai,
2 857 dalys.
Ir mes jas visas panaudosime.
Sukonstruosime ką nors gražaus.
Ir tą darysime kam?
-Imortanui Džo. -Kam?
Tam, kuris iškels mus iš šio pasaulio pelenų.
Pasiruošę tapti Juodais Nykščiais?
Imorta!
Tu?
Imorta!
O tu?
Pasakyk jo vardą.
Jis nekalbėti. Tylėti.
Kur esu tave matęs?
Jis – kranininkas. Labai neblogas.
Labai jau liesas.
Turime darbų.
Sukonstruosime Karo Sunkvežimį.
Puikiausią transporto priemonę Dykynėje.
Didesnę, galingesnę, greitesnę!
Imorta!
Sukonstruosime priemonę, kuri saugos užnugarį.
Pavadinsime ją „Superkuoka“.
Ten – Pretorijonas Džekas?
Rodos, jam pasisekė.
Jis daugiausiai kartų vyko Įtūžio keliu.
Ir visus kartus parvežė grobį.
Ei. Pretorijonai Džekai.
Kas vyksta?
Ko čia gėdiniesi? Tai – tik sysiukas.
Jie buvo teisūs, tie broliai pamišėliai. Jis tikrai galingas.
Didesnis, greitesnis, galingesnis, toliau važiuoja.
Štai jis.
Rodos, ten Mortifajai.
Mortifajai. Jie važinėja su Dementu.
Jau nebe. Jie išsiskirstė.
Kontaktas.
Kontaktas priekyje!
Važiuokit!
Kontaktas dešinėje. Kontaktas kairėje.
Arbaletus, Karo vaikiai.
Pasiruošt.
Už jūsų!
Dabar!
Pirmyn!
Iš šonų.
-Puolam! -Dar vieną!
Dar!
Nudirti jį!
Apsupti juos.
Paliudykit!
Antrasis variklis.
Viršus tuščias. Papildyti!
Reikia trumpos žarnos ir gnybtų.
Trumpos žarnos. Gnybtų.
Taip!
Juodasis Nykšty.
Į priekį.
Galiu panaudoti Superkuoką?
-Ką? -Superkuoką!
Dar ne.
Žiūrėkit į kairę. Mus puola iš šono.
Žiūrėkit dešinėn.
Jų daugybė.
Juodasis Nykšty.
Juodasis Nykšty. Girdi?
Dabar tvirtai laikykitės.
Pretorijonai Džekai!
Mižniau! Pažeistas radiatorius.
Supratau, P-Džekai. Atlekiu.
Gerk, mano sunkvežimi. Gerk šį myžalą.
Nagi.
Pretorijonai Džekai.
Paliudykit!
Ne!
Superkuoką!
Dabar?
Dabar!
Sustok.
Sustok ir išlipk lauk.
Sustok!
Kur susiruošei?
Jei bėgi iš Citadelės,
patikėk, Kulkų Fermoje žymiai blogiau.
Vienintelė kita vieta yra Degalynas. Jį valdo Dementas.
Mulkis, kuris nė savo gaujos nesuvaldo.
Ir viskas. Daugiau nieko nėra.
Čia – Dykynė.
Kad ir kur susiruošei, nieko nerasi.
Buvo sunki diena.
Praradau savo palydą. Praradau savo įgulą.
Dabar teks pradėti viską nuo pradžių.
Ir važiuodamas pagalvojau, kad turėčiau pradėti su tavimi.
Gerai matai. Moki įvertinti situaciją. Išlaikai šaltą protą.
Nors esi nepaklusni, bet nuožmi ir ryžtinga.
Jei duosi man laiko,
išmokysiu tave visko, ką turi žinoti apie Karą kelyje.
Jei liksi gyva, mes kausimės drauge,
išmoksi visko, ko reikia, kad keliautum, kur tik nori.
Klausimų nebus.
Pasilaikyk. Tau jo prireiks.
4. NAMŲ LINK
Telydi tave žvaigždės.
Tu ir aš, Mažoji D.
KULKŲ FERMA TREČIOJI DYKYNĖS TVIRTOVĖ
Du… keturi… šeši… aštuoni…
Viskas. Cisterna tuščia.
Viskas suskaičiuota, iki paskutinio pieno lašo.
-Gerai. -Ne, negerai.
Tad šūdžius Dementas baigia nustekenti Degalyną
ir kaltina visus, išskyrus save.
Pasakyk Imortanui Džo, kad mums reikia susirinkimo.
Dėl karo.
Antraip mums šakės.
Štai ta ugninė lazda, kurios prašei.
Griaustinlazdės. Pilnos kulkų.
Čia tau.
Tavo kelionėms.
Tau čia nebėra ką veikti.
Esi laisva iškeliauti.
Maistas, vanduo, mašina, ko tik tau reikia.
Padėsiu tau viską susirinkti.
Duok man keletą dienų.
Mes tave palydėsime.
Judinkitės! Greičiau! Nagi!
Atsitraukit! Eikit šalin!
Atsitraukit!
Atgal! Atsitraukit.
Degalyno piliečiai.
Aš noriu to, ko norite jūs. Pilno pilvo…
ir saujos kulkų už baką kuro.
Turime viską sutvarkyti.
Ir šiandien kažką dėl to padarysime.
Tu čia vadovauji?
Gali kalbėti su manimi.
Taip.
Turiu žinią Imortanui Džo.
Mūsų padėtis blogėja.
Negalime išlaikyti atsargų.
Visi tikina, kad juos apgavo nesąžiningais mainais.
Visi sako, kad tai – per mane.
Reikalauju karo vadų susirinkimo.
Aš, jis, Žmonių Rijikas ir tas idiotas iš Kulkų Fermos.
Lygiai vidurdienį Citadelėje. Po trijų dienų.
Taip.
Jau verčiau važiuokit.
Neišvažiuosime, kol mūsų bakai nebus pilni kuro.
Važiuokit.
Jei norite iš čia išvažiuoti, sekite paskui.
Vidurdienį, Citadelėje, po trijų dienų.
Nevėluok.
Atidavei jam cisterną vandens ir 2 000 papų Motino pieno,
ir grįžai tuščiomis rankomis.
Nė lašelio degalų.
Jis mus apvogė. Mus apvogė.
Nužudykime jį. Dabar.
Jau seniai reikėjo tą padaryti, tėti. Reikėjo nudėt jį!
Tėve, duok man Karo Sunkvežimį.
Sukrauk į jį visą amuniciją,
ir aš nunešiu jį nuo žemės paviršiaus.
Anksčiau nei jis susprogdins Degalyną?
Mes jį atstatysime.
Tam prireiks kelių kartų, mulki tu.
Mes jį atstatysime. O tu tegalvoji, kaip jis mus apiplėš.
Bijai jo, nes jis pamišęs.
Štai ką darysime!
Saugosime kiekvieną degalų lašą,
išjungsime visas transporto priemones, visus generatorius,
vandens pompas, netgi Didžiuosius Keturis Požeminius Sifonus.
Eik.
Su pirmaisiais spinduliais išvyk į Kulkų Fermą su tuščiomis cisternomis.
Ir sugrįžk su visa įmanoma amunicija.
Visų rūšių kulkomis ir visų kalibrų ir dydžių ginklais.
Juos tavo pėstininkai mielai paims.
Taip.
Ateikite į stebėjimo bokštą. Duosime jiems signalą.
Aleliuja, po velnių! Mes užimsime Degalyną.
Pulkit jį, kai jis mažiausiai to tikėsis.
Kaip mes neleisime jam susprogdinti Degalyno?
Ta vietovė ant tavo paslapčių žemėlapio krašto.
Kur ji?
Mano motina ir tėvas buvo kariai.
Net kai pasaulis žlugo, jie troško būti dorais kariais.
Jiems neteko to patirti.
Noriu padėti tau surasti tą vietą.
Kad ir kur ji būtų.
Važiuok su manimi.
Pasiruošęs?
Man reikia jūsų motociklų.
Sukraukite juos į V8 Persekiotoją ir gerai pritvirtinkite.
Kai tą padarysite,
pridėkite maisto, kuro ir vandens atsargų.
Kuo daugiau.
Kas čia bus? Skautų šventė?
Galbūt.
O kaip mes?
Judu sėdėsite ant cisternos.
O aš?
Tu paaukštintas. Būsi galinis sargybinis.
-Karo Sunkvežimyje? -Žinoma.
Ką darai?
Kažkas negerai?
Tu vairuosi V8.
Aš vairuoju Karo Sunkvežimį.
Ne šiandien. Šiandien vairuosi Persekiotoją.
-O aš ką darysiu? -Tu su manimi.
-Priekyje? -Priekyje.
Vos tik sukrausime ginklus ir amuniciją, galėsi važiuoti atgal.
Iki pat namų? Iki Citadelės?
Taip.
Pirmyn.
Nori pamatyti, ką jis sugeba?
Įjunk antrą variklį.
Visi negyvi?
Nežinau.
Snaiperio pasala!
Jis turi pastiprinimą. Už vartų.
Tarp cisternų.
Nematau jo.
Už tavęs.
Neprašauk.
Kur jie? Matot juos?
Ant krašto, į kairę nuo vartų.
Duok man.
Gerai, užtaisyk. Nagi.
Ateik čia.
Džekai!
Taip? Galime važiuoti.
Važiuosime į rytus tris dienas.
Kai įveiksime šlaitą ir didžiąsias druskos lygumas,
per kopas iki tikslo važiuosime motociklais.
Iki tikslo.
Ekskavatorius. Panaudokime ekskavatorių.
Nėra laiko.
Lipk lauk.
Spausk!
Ei!
Dar gyva.
Gerai.
Stokis.
Nagi, stokis.
Matėt?
Matėt, kaip jie kovėsi vienas už kitą, ši dviejų žmonių armija.
Kur jie susiruošė kupini vilties?
Vilties nėra!
Nei jiems, nei jums! Ir tikrai ne man!
Vos tik gavau Kulkų Fermą, tiedu ją sunaikino.
Turėjau Degalyną, turėjau Kulkų Fermą. Galėjau paimti Citadelę.
-Mano Džekai. -Valdyti Dykynę!
-Dykynė būtų buvusi… -Mano Džekai.
-…geresnė prieglauda mums. -Furioza.
-Džekai. -Ne!
Stokitės.
Judu sudaužėte man širdį.
Sudaužėte man širdį. Taip negalima.
Per jus tapsiu Tamsiuoju Dementu.
Tamsusis Dementas nebus jautrus!
Tai – kaina, kurią tenka mokėti už tai, kad esu jūsų lyderis!
Tai – kaina, kurią visi mokame, kad išgyventume Dykynėje.
Negalime būti nuolaidūs!
Turi būti bausmė.
Teisingumas ir bausmė.
Ei!
Noriu, kad ji pažiūrėtų. Pririškite ją.
Eik.
Važiuojam.
Ne, bičiuli, kitą ranką.
Ką? Praradai savo sugebėjimus.
Aš tą padarysiu.
Nagi, paršiuk. Stokis. Stokis.
Nagi. Pirmyn.
Smegai.
Užteks.
Man nuobodu.
Pamirškime rūpesčius ir keliaukime namo.
Viskas gerai.
Miegok. Tau bus patogu.
Pasilik!
Čia tau bus ramu.
Esu pretorijonė Furioza.
Esu pretorijonė Furioza!
Kas tau nutiko?
Trauk.
Jo nematyt?
Ne.
Bet Degalyne kažkas vyksta.
Rodos, jis sprogdina Degalyną.
Nesąmonė.
Pažvelkit.
Jis nepasirodo susirinkime, o dabar – šitai.
Tai – apgaulė.
Nėra jokios naudos.
Mums nereikėjo laukti.
Ko laukiame? Važiuokime į Degalyną.
Jis – ne Degalyne.
Kur pretorijonas Džekas?
Kur mūsų Karo Sunkvežimis?
Jis užėmė Kulkų Fermą.
Meluoji.
Jis užėmė Kulkų Fermą ir dabar atvyks čia.
Iš kur žinai?
Jie atsiveža kablius ir kopėčias.
Jis nori užimti Citadelę.
Tuomet mes vyksime į Kulkų Fermą.
Pasitiksime jį.
Degalynas dega. Jis – Degalyne.
Jis nori, kad važiuotumėte į Degalyną.
Jis nori, kad paliktumėte Citadelę beginklę.
Tuomet liksime čia.
Turime tris variantus. Bailių pasirinkimą.
Likti čia ir leisti Dementui jaukti mūsų protus.
Kvailių pasirinkimą – išvykti ir susitikti su nematomu priešu
pakeliui į Kulkų Fermą.
Arba karių pasirinkimą – vykti į Degalyną ir nudėti jį.
Spręsiu aš. Priversime jį manyti, kad vykstame į Degalyną.
Jei jį surasite, jis – mano.
Taip!
Jie tikrai vyksta į Degalyną.
Koks patiklumas.
Jaučiu jiems gilią panieką.
Ponai, atėjo metas. Metas eiti į karą.
Metas atsiimti tai, kas teisėtai priklauso mums.
Į Citadelę.
Pasilinksminkim!
Karas visad buvo, yra ir bus.
Šumerai kovėsi su elamiečiais.
Saksai – su vikingais.
Istorija tęsėsi.
Buvo Rožių ir Apelsinų karai.
Opiumo karai.
Vienos dienos, Šešių dienų, Tūkstančio dienų karai.
Šiaurė prieš Pietus. Rytai prieš Vakarus.
Pirmas, antras, trečias nesibaigiantis karas dėl religijos ir teisingo tikėjimo.
Karai dėl naftos. Dėl vandens. Trišalis branduolinis karas.
Sprogmiesčių mūšis.
O dabar, mano mielieji, vyksta 40 dienų Dykynės karas.
Akis už akį.
Dantis už dantį.
Pyktis, kurstomas sielvarto.
Man reikia automobilio.
Nieko nėra, net motociklo.
-Nuleiskite mane žemyn. -Ir ką darysi? Eisi pėsčiomis?
Aš turiu automobilį.
Nekantrauju parodyti.
Argi ne gražuolis?
Pažvelkit.
Šitas gal ir tiktų.
Uždėkit!
Su kiekviena prarasta sekunde tas šūdžius vis tolsta.
Ateinu!
Noriu ir jos kuro.
Noriu viso jos kuro, jos vandens ir jos ginklo.
Kvailys gali bėgti, bet jis nepasislėps.
Tiks.
Ei, Skrotai.
-Skrotai! -Kas?
Tau reikės rimto maisto. Šunienos kebabas.
Mes paimsime.
Kas tie „mes“?
Aš vyksiu su tavimi.
Tikrai ne. Su tavimi bus lėčiau.
Noriu įsitikinti, kad tas kvailys Dementas mirs.
Tikrai ne. Liksi čia ir valgysi šunieną.
Kas čia buvo?
Tamsiausias angelas.
Penktasis Apokalipsės raitelis.
5. DAUGIAU NEI KERŠTAS
Kas jie tokie?
Labai gudrūs ir siaubingai pikti.
Kaip manai, ko jiems reikia?
Manęs, be įgulos.
Mes čia palauksime. Įviliosime jį į spąstus.
Grįžkime atgal.
Ne. Reikia išsiskirstyti.
Nėra laiko atsisveikinimams.
Drauge nuveikėme įspūdingų dalykų.
Viso.
Aš – ne Dementas.
Mes apsikeitėme motociklais.
Tu mane suradai.
Neįtikėtina.
Nenormalu.
Galėjai perrėžti man gerklę naktį, bet to nepadarei.
Vadinasi, trokšti keršto.
Ar taip?
Aš nieko neturiu.
Aš esu niekas.
Aš – tavo.
Pameni mane?
Na ir gražuolė.
Išropojai iš kapo, gilesnio už pragarą.
Taip nutinka tik dėl vieno.
Ne vilties. Neapykantos.
Nėra ko gėdytis neapykantos. Ji – viena galingiausių gamtos jėgų.
Tai nebuvo viltis, tai buvo instinktas.
Taigi…
šiandien aš mirsiu.
Visą laiką galvojau, kaip…
Prieš 15 metų tu sutikai moterį.
Tai čia dar ne viskas.
Pameni ją?
Neduosi užuominų?
Gerai jau.
Raudonplaukė. Net tarp kojų.
Ji buvo tavo motina? Sesuo?
Ji maldavo, klykė?
Geriausiai įsimenu tas, kurios tyli.
Nepaisant visko, ką jai padarei, ji buvo nuostabi.
Ir tu ten buvai.
Mano vaikystė. Mano motina.
Noriu jas susigrąžinti.
Žinoma, kad nori.
Noriu jas susigrąžinti.
Tiksliai taip ir aš jaučiausi.
Mano šeima. Mano paties nuostabiausi žmonės.
Taip neteisingai atimti. Amžiams.
Esu ten pat, kur ir tu.
Ir aš labiausiai už viską troškau keršto.
Siaubingo keršto.
Jei galėčiau…
Jei šaulys šaus iš nugaros,
jo auka nežinos tikslaus nužudymo momento.
Truputis daugiau kančios, bet vis tiek malonu.
Šiaip ar tai, tas žiurkių šratas pavers mano smegenis į košę
tokiu greičiu, kad nespėsiu nė išgirsti šūvio.
Bet aš girdėsiu.
-Girdėsiu jį visą savo likusį gyvenimą. -Žinoma.
-Jausiu atatranką savo delne. -Žinoma.
Prisiminsiu tavo veidą.
Tas kirminas įšliauš į tavo subliuškusias smegenis
ir atims iš tavęs tai, ką vadini protu.
Ir tavo atmintį,
kurioje mano motinos, laimei, nebebus.
Nuostabu.
Aš būsiu negyvas, o tu ir toliau gedėsi
savo mylimuko ir nuostabiosios mamytės.
Kvaiša tu.
Tu niekad neatsversi to sielvarto.
-Sugrąžink jas. -Negaliu.
Tai, ko tu nori, brangute, kelia man skausmą.
Amžiną sielvartą.
Ir jei galėčiau sugrąžinti, tą ir padaryčiau.
Bet aš nebijau prarasti dangaus palaimos.
Nebijau atpildo pragare.
Ir mano skausmo slenkstis tikrai aukštas.
Dar kartą.
Jei tau nepavyks manęs pribaigti greitai, teks pribaigti lėtai.
Bet nepajausi nieko panašaus, ko tikiesi.
Mažoji D?
Laukiau tavęs.
Laukiau, kol pasirodys kas nors, vertas manęs.
Jokios pagarbos, jokių įstatymų, tik nebaigti reikalai.
Du bjaurybės Dykynės viduryje.
Jei tą padarysi, jei gerai padarysi, tapsi tokia kaip aš.
-Aš į tave nepanaši. -Tu esi aš.
Jau mirusi.
Kad jaustumėmės gyvi, ieškome pojūčių.
Bet kokių pojūčių, kurie užgožtų mūsų siaubingą sielvartą.
Tuomet akimirką jo nejaučiame, bet vėliau jis grįžta,
ir mums tenka viską kartoti.
Ir mums reikia daugiau.
Kaskart reikia vis daugiau, bet niekad nepakanka.
Mes jau mirę, Mažoji D.
Mes abu.
Klausimas tik vienas –
ar sugebėsi padaryti mirtį didinga?
Ji atėmė jam balsą, ir likusią dienos dalį jie praleido tylėdami.
Vieni mano, kad ji ne tik paleido jam kulką į galvą.
Jie tikina, kad pribaigė jį daug įmantresniais būdais.
Pasakoja apie iškrypusius ir šmaikščius žalojimo būdus.
Bet štai tiesa, kurią man pašnabždėjo pati Furioza.
Citadelės gilumoje aukštai hidroponiniuose daržuose,
auga neįprastas medis.
Jo dirva yra žmogaus kūnas. Jis minta žmogiena.
Kirminai graužia tą yrantį kūną.
Tai – aidas, augantis iš gyvos būtybės.
Tai – mūsų pirmasis vaisius, bet jis skirtas ne man ir ne tau.
Visi mes savaip paliksime šį pasaulį.
Ir tuomet galbūt
išaugs nesugadinta gyvybė ir jį papuoš.
Išvertė Akvilė Katilienė