Az úti cél jobb oldalon található.
Igen, azt látom.
Csak azt nem értem, miért küldött az autópályára!
Helló! Valerie Cherish.
Igazolványt kérek.
Brandon Wallickhoz jöttünk.
Brandon Wallickhoz jöttünk. Igen.
Kösz. Igen. Oké.
- Patience! Öt, négy... - Mehet.
Most fogok beszélni Brandon Wallickkal, a stúdió új vezetőjével,
egy új szitkom lehetőségéről.
Ez több, mint lehetőség, Val. Ez határozott ajánlat.
- Engem is felvettél, Patience? - Igen.
Oké. Billy, még semmi nem biztos. Jó?
Mert még nem nagyon tetszik ez az egész AI-forgatókönyv dolog.
Nem vagyok biztos abban, hogy ez legális.
Na jó. Kérlek, ne emlegesd, hogy mennyire legális! Ez nagyon nem szexi.
Nem ügyvéd vagy, Val! Legyél a sztár!
Oké. Jó. Neked viszont fel kell hoznod.
Mert bármennyire is szeretnék újra szitkomsztár lenni,
a szakszervezetnek rá kell bólintania.
Helló, helló, helló! Nincs itt senki.
Nem, nem. Nem. Itt vagyok. Itt!
Helló! Brandon.
-Helló! Valerie Cherish. - Jól ismerünk, Valerie.
Nagyon köszönjük. Mind nagyon izgatottak vagyunk, hogy végre itt vagy velünk.
Ő a menedzserem.
Producertárs. Billy Stanton.
Thom Browne, ugye?
- Igen. - Nem, Billy Stanton.
Nem, Val. Thom Browne tervezte ezt a ruhát.
Az a cuki szoknya. Aha.
Először is, elnézést a Zoom miatt.
De most szétszóródtunk a világban,
és úgy gondoltuk, hogy az egész csapatot könnyebb így összeszedni.
- Érted? - Ó, persze! Igen.
- Szóval, itt a csapat? - Igen. Itt vannak.
Srácok! Jelezzétek, hogy itt vagytok!
- Mutassátok magatokat! - Oké.
Ne mondd, hogy nem szóltam!
Üdvözlök mindenkit. A világon mindenkit.
Kérdés. Van olyan, aki nincs ebben a Zoomban?
Ez jó. Nagyon jó.
Oké, srácok, egyelőre köszönöm.
Gyertek vissza, ahogy sorra kerültök!
Szia! Ridley MacIntosh, a marketing részleg vezetője.
Igen, Ridley az én jobb... jobb kezem.
Amikor Brandon otthagyta a YouTube-ot, és a NuNet elnöke lett,
a marketingosztályt hívta először. És ő szenvedélyes volt.
Hogy csinálhatnánk ingyenes tartalmat? Az emberek elég appot vettek.
Abszolút egyetértek, Ridley.
Igen. Szerepeltem abban a remek sorozatban, a "Mrs. Hattben".
Igen. "Mrs. Hatt." Pár évaddal ezelőtt.
Másodállásban kertész, bűnügyeket oldott meg.
A férje egy exrendőrfőnök.
- Szóval az EPIX-en ment, ugye? - Igen.
Persze, az emberek unják az appokat.
Hát igen. Szóval ja, Riddler, én megértem.
Ebben az az izgalmas,
hogy csökkenthetők gyártási költségek,
ha a műsort időnként megszakítjuk és terméket mutatunk be.
Reklámokat?
Pontosan. Most minden régi megint új.
És mi, itt a NuNetnél ezt... ezt teljesen felvállaljuk.
Helló! Arbor Elliot vagyok, a tartalomgyártás vezetője.
És imádom a szitkomokat.
Hát akkor én is imádlak, Arbor.
Valerie! Egypt O'Connor, NuNet kutatás és fejlesztés.
Helló, Egypt!
A legutolsó felmérésből kiderült, hogy a nézőknek
már sok a bonyolult, zavaros történetű sötét streaming sorozat.
Igen, az van, hogy "várjunk, az orvos amúgy kém? És még zombi is?"
- Mi van? - Ez tiszta Arbor.
És ha nevetni akarnak,
egy bágyadt, egykamerás szitkom nem szórakoztató.
Egy megfizethető, kellemes, csodálatos sorozatot szeretnénk,
egy megbízható vígjátéksztárral, és ő Valerie Cherish.
Ki? Én?
Igen. Neked egyedülálló ismertséged van három különböző tévés platformon.
- Így van. - Szitkom. Voltál a "Tuti vagyok"-ban
és a "Lánykérőben".
Valóságshow, két évad a "Visszatérésből".
És prémium csatorna.
Emmyt nyertél legjobb mellékszereplőként
mint Mallory a "Vörös pokolban".
És ott a "Mrs. Hatt". Igen.
"Az árulók". Komolyan!
Igen, hát jó, hogy kiválasztottak a műsorra,
és szörnyű, hogy hazaküldtek a második rész után.
Szóval az nagy csalódás volt.
De az a mém!
Hidd el, hogy ő egy Ártatlan. Ezt biztosan tudom.
Honnan?
Hát, azt csak úgy... úgy érzem, hogy ő Ártatlan.
Úgy, mint én. Érted.
Te nem akarod tudni, hogy kik voltak az Árulók?
Én igen.
Stresszes.
STRESSZES
Stresszes.
Stresszes volt.
A kilencvenes évek tévéje után jött egy mai mém. Valerie Cherish.
Úgy döntöttünk, hogy olyan műsort alkotunk, amit rá építünk.
Ezt is tettük.
Szóval rá... Nem...
Nem a főszereplő felesége?
Igen, ez egy jó fej, összetett, bizonyos korú egyedülálló nő.
Jó fej? Pipa.
Összetett? Pipa.
Szingli? A férjemnek el ne mondjátok!
Oké.
Ez a bizonyos korú nő.
Szóval milyen kort jelent az, hogy bizonyos?
- Hatvan. - Tévés hatvan, az igazából ötven.
Ötven! Hű...
Így utánzom Chert.
Ja, szóval, hát ez mind nagyon izgalmas.
Oké.
- A menedzseremnek... - Producertárs.
Ja. És nekem csak egy aggályunk van.
- Persze. Mondd, mondd! - Igen.
Igen.
Oké.
Csak egy aggály. Az, hogy...
Hát jó lenne, ha ejtenénk egy pár szót az AI-részéről. Most.
Srácok, köszönjétek meg Valerie-nek!
Köszi. És erre visszatérünk később. Köszönjük.
Vége is van? Mi történt?
Miért hoztad fel az AI-t?
Azért, mert te nem.
Igen. Mert az nem szexi.
- Hé! - Helló!
Csak, hogy befejezzük, amit...
- Jól vagy? - Igen. Azt hittem, New Yorkban vagy.
- Igen. - Nem, nem. Itt voltam az irodámban.
Oké.
Üljetek le!
Jó. Szóval, azért zártam le a Zoomot...
Nem kellett volna az AI-ról beszélnem. Mert az nem szexi. Ja.
Csak... Tartok attól, hogy nincsenek írók.
Persze, hogy vannak írók. Nélkülük nem megy.
Tehát vannak írók. Vannak írók. Oké. Vannak írók. Nagyon jó.
Igen, van egy csapat, egy házaspár, Josh és Mary Abrams.
Ők lesznek a vezető írók.
És mellette az Allassist, az AI-program.
És igen, Josh és Mary szerződtek a NuNettel, szóval tetszeni fognak.
És van szerződésük. Szóval jók.
- Nagyon jók. - Ez remek. Oké, igen.
És az egyikük nő, ami tényleg jó, mert a sztori egy nőről szól.
Az övék a "Hozd!"
Négy nő a kutyafuttatóban. Ismerik a nőket.
Meg a kutyákat.
És az írók szakszervezete igent mondott erre?
Az egyezség keretein belül vagyunk. Igen.
Szóval, Valerie Cherish elvállalja?
Hát még át kell gondolnom.
- Milyen gyorsan mondjak igent. Igen! - Ez remek. Igen.
Igen, de még meg kell beszélni a főbb pontokat.
Valerie és én leszünk a vezető producerek.
- Jó, majd, majd, majd... - Ez igent jelent?
- Igent jelent. - Te jó ég!
Ó, mielőtt elmennék.
Eléggé bizalmasan kezeltük ezt az AI-részt.
Érted, csak annyit mondtunk el, amennyit muszáj.
És nagyon kíváncsi vagyok.
Te hol hallottál róla, Valerie?
Hát, én...
Talán... Na, hogy is?
Én nem... Ja. Nem tudom.
Csak hallottam.
De nem tudom, hogy...
Nem baj. Semmi gond. Tényleg, csak...
Oké. Az van, hogy a mi szakmánkban...
az AI-nak rossz az imidzse, ugye?
- Igen. - Igen.
Szóval úgy tekintjük, hogy az első hat epizód lesz a puding próbája.
Aztán, ha látjuk, hogy működik a sztori, akkor kiállunk majd az AI-információval,
miután valószínűleg megrendelnek még egy-két részt.
- Oké. - De addig ez legyen titok, jó?
Titok. Igen. Jó. Okos!
Nem mintha aggódni kellene. Az AI-valóban kivételes.
Végül is...
Téged választott.
Engem választott? Tényleg? Akkor jó kezekben vagyok.
- Gondolod? - Persze.
Ez remek. Oké.
És nagyon köszönöm, hogy idefáradtál az irodádból.
- A folyosó végén van. - Igen. Azért sokat jelent.
- Ja. Köszönjük. - Szia! És kösz.
Jó. Oké.
Vezető producerek. Na végre!
Ez annyira izgalmas.
Tényleg izgalmas. Igen.
Elmondhattad volna, hogy vannak írók, Billy.
A múlt héten lehetett volna megbeszélés. Tudod, hogy emiatt aggódtam.
- Így problémásnak látszom. - De nem tudtam az írókról.
Akkor honnan tudtál a titokról?
Mert az egyik főnökkel kavarok. Aki a bal felsőben volt.
- Nem emlékszem, ki volt. - Be van még kapcsolva a Zoom?
Induljunk! Ja.
Megjöttem.
Tudom. Követtelek téged.
- Szóval hogy ment? - Ragyogóan.
Vannak írók, a szakszervezet is benne van.
És én nem vagyok áruló.
Remek. Nekem is van egy izgalmas hírem.
Megtaláltad a Rolexedet. Nem a költöztetők voltak.
De, a költöztetők voltak, Val. Bár korábban feltettük volna a kamerákat!
Na jó. Mi az izgalmas hír?
Most jött meg a Soho House tagságim.
Letöltöttem az appot. Elmehetnénk oda vacsorázni.
- Mi? Ma este? - Igen.
De már most is eszel.
Igen, de kit érdekel. Van szabad asztal
hétkor és fél tízkor.
Fél tízkor? Ne már!
- Ez nem Spanyolország! - Akkor hétre.
Jó, legyen. Lezuhanyozom és átöltözöm.
Felveszem az új szemüvegemet.
- Elég menő vendégkör. - Igen.
- Elég fiatalok. - Ja.
A fiatalság menő.
Jó a hangulat.
És micsoda kilátás!
A mi házunkból is ilyen a kilátás.
Nem, az egy picit más. Tőlünk nem látszik a Century City.
Val, ugyanolyan a kilátás. Csak itt fizetünk érte.
- Kérek még egy krékert. - Jól van.
Tudod, hogy imádom a krékert kilátással.
- Ez nagyon jó. - Tudom.
Szereted az ilyen krékereket.
A Trader Joe's-ban adtak ilyet.
Már nem árulnak ilyeneket.
- Miért, hol van itt Trader Joe's? - Mindenhol.
- Van még hely a desszertnek? - Ő kér. Van egy sorozatom.
Jó a szemüvege.
Köszönöm.
Egy csokitortát kérek. És a számlát is.
Nagyszerű.
Igazad volt. Jó a nagyobb szemüveg, Val.
Nagyon jó. Igen.
A túlméretezett dolgok most nagyot mennek.
Nem.
Én vagyok az, aki nagyot megy.
- Bassza meg! - Mi? Mi történt?
- Az előbb láttam Greget. - Greget?
- Igen, a régi cégemtől. - Igen, tudom, hogy ki az a Greg.
Mit keres itt? Nem elég menő, hogy itt legyen.
Helló! Nem maradhatunk.
Azt hittem, kéred a csokitortát.
Nem lehetek itt.
Nem láthat meg.
Mark! Nem tettél semmi rosszat.
Csomagoljam a tortát?
- Nem. - Igen.
Igen.
Mark, elmondom még egyszer.
Mondtál egy viccet az irodában, amikor a vicc illegális volt.
- Már senkit nem érdekel. - Oké. Oké, menjünk. Menjünk!
- Siess! Nem akarok itt lenni. - Azt felfogtam.
- Hozom a kabátomat. - Oké, szuper. Gyere!
Gyerünk, épp elfordult.
Val!
Valerie! Szia! Szia!
Az Sharon Case, kasztingos. Jane Fondával van.
Találkoznál Jane Fondával?
Nem. Nem, menni akarok.
Az udvariatlanság.
De gyors leszek.
- Sharon, drágám! - Valerie!
- De örülök! - Én is.
Ismered Jane Fondát?
- Helló! - Helló! Valerie Cherish.
Nagyon örülök, Valerie.
Szóval, honnan ismeritek egymást? Talán Sharon rád osztott valamit?
Gyaloglótársak vagyunk. Együtt szoktunk mászkálni a környéken.
Igen. Imádok gyalogolni.
Az a kedvenc edzésem.
A férjemmel, Markkal átsétáltunk ide ma este.
Igen, mert itt élünk. Itt, Sierra Towersben.
- Szóval ja. - Nagyon jó.
Igen.
Nem lenne probléma, ha posztolnálak az oldalamra?
- Nem. - Remek. És ne aggódj!
Nem teszek semmi politikai dolgot.
Miért nem?
Hát, hol is kezdjem? Tudod. Én így érzem.
Nekem túl sok. Igen.
- Akkor rendben? - Jó.
Oké.
Szóval, nézzétek, kivel futottam össze! Miss Jane Fonda.
Szavazz!
Vicces. Igen.
Köszönöm.
- Örülök, hogy megismerkedtünk. - Örülök, hogy végre találkoztunk.
Oké.
Val!
Jesszus!
Te jó ég!
- Minden rendben? - Csak megcsúsztam a szalvétán.
- Oké. - De jól vagyok.
Nagyon ciki. Jellemző rám.
- Hallottam a NuNet sorozatról. - Máris? Ez csak ma történt.
- De hát ez nagyon izgalmas. - Ja, hát, tudod.
Nincs benne semmi különleges.
- De te vagy a vezető producer, nem? - Igen. Én vagyok. Igen.
Én örülnék, hogyha rám gondolnál.
- A szitkom a kedvencem. - És te vagy a legjobb.
- Igen. - Parancsoljon!
Majd gondolj rám!
Olyan jó lenne újra dolgozni.
Én is gondoltam rád, igen.
És ezúttal biztosan másképp lesz.
Csak azért, mert a "Lánykérőben",
emlékszel, Tom Sellecket akartam, te azt mondtad, nem érdekli.
És csak hogy tudd, Tom visszahívott, és vállalta volna. Szóval...
Hát én... Sajnálom.
Tévedtem.
- Most biztos máshogy lesz. Ezúttal. - Val!
Oké. Ő a férjem.
Oké.
A térded nagyon vérzik, drágám. Igen.
Ott ragadtam, beszélnem kellett Greggel, mert oda kellett menned Jane Fondához.
Jó, és mit mondott?
"De jó, hogy látlak." Szánalmas.
Szánalmas?
Mark, lehet, hogy tényleg örült neked, nem?
Barátok voltatok.
Jó, ha a barátom volt, akkor miért nem beszéltük meg,
ahelyett, hogy e-mailt küld, amiben elbocsát?
Én meg csak álltam ott,
aztán megjelent a pincér és átadta ezt a nyomorult csomagot.
Mire Greg úgy nézett rám, mint aki nem engedheti meg, hogy pazaroljon.
Mark, az lehetetlen, hogy erre gondolt, oké?
- Ilyen végkielégítéssel biztos nem. - Szerintem megalázó volt.
Oké.
Említetted a "Pénzügyesek"-et?
Nem, nem említettem. Az nem jött be.
Még nem.
Most hova mész?
Kimegyek a konyhába, és megeszem a kibaszott tortát.
Ja, és ez Los Angeles. Ne kérd többet, hogy bárhova sétálgassak!
Nem kérem.
Na! Nézzétek, mit veszek a Trader Joe's-ban!
A férjemnek és nekem ez az abszolút kedvencünk.
Zöld olivás kvéker. Kréker. Olasz sós kréker.
- Ezt majd kivágod, ugye? - Igen. Oké.
Egy kicsit összezavartál.
Ez Trader Joe's, vagy egy ilyen olasz kréker reklám?
Ez két potenciális szponzor. Ez benne a szép, nem?
- De, de. Igen. - Ja, ja.
- Ebből veszek még párat. - Oké. Én most veszek egy Neti csészét.
Oké. Megyek a pénztárhoz.
Nem veszek még egy Neti csészét.
Val!
Mi?
Jane! Jane!
De jó, hogy látlak!
Ó, Jane!
Akkor te most itt dolgozol?
Ja, nem, csak loptam egy hawaii inget, és poénból elkezdtem behúzni a cuccokat.
Igen, most itt dolgozom. És ezt neked köszönhetem.
- Nekem? - Igen.
Amikor ott hagytalak New Yorkban...
Megtaláltál mindent, amit kerestél?
A bevásárlólistádról. Ezt mindig meg kell kérdezni.
Természetesen.
Pocsékul éreztem magam, hogy még mindig tartozom neked.
Azt mondtam magamnak: "Szerezz, baszd meg, egy rendes állást." Érted?
Nemcsak neked, mindenkinek. Mindenkinek tartoztam.
A dokumentumfilmemen dolgoztam,
és könyörögtem, hogy legyen fontos az, ami nekem fontos.
Például a nagy techcégek veszélyei,
vagy a navahók vízkészletét befolyásoló éghajlatváltozás.
Igen, vagy arról, hogy én új fejezetet kezdek.
Ugye? Kár, hogy semmi nem lett a dokumentumfilmünkből.
Még megvannak a remek felvételek.
- De az nagyon nem jött be. - Ja.
Aztán ott voltak a tüzek. Tiszta őrület.
Én sokat gondoltam rátok.
Igen. Hát, majdnem el kellett hagyni a házat.
- Szóval... - Igen.
A te házad rendben?
Nem. Az egész kanyon leégett, mert nem jó tűzoltóságot fizettünk.
Amint elvittem a lovakat biztonságos helyre, Montanába,
azt mondtam, ebből elegem van.
Átjöttem ebbe a boltba, ez nem tűzveszélyes övezet.
- A közelben lakom, gyalog járok be ide. - A lépésszám fontos.
És találtam egy nagyszerű barátnőt, akivel egy épületben lakunk.
Egy helyen mindent.
- Örülök. Igen. - Miután mindent visszafizettem,
az életem most elég egyszerű.
- Van szatyrod? - Persze. Igen.
Most nem hoztam, de... Szóval vennem kell.
Nem, nem kell.
Tényleg?
Köszönöm. Ez kedves.
Szóval te hogy vagy?
Van egy új sorozatom.
Többkamerás.
- Oké. - Igen.
Jól van.
103 dollár 61 cent.
Örülök, hogy összejött.
- Azt gondolom, nagy siker lesz. - Igen.
Végül is ez kell az embereknek, nem?
Ami nem kihívás.
- Semmi olyan, amit nem akarnak tudni. - Hát...
Csak a megszokott. Semmi új.
De a mostani eléggé új.
Úgy érted, nem olyan, mint a hetvenes, nyolcvanas, kilencvenes években?
Nem, nem olyan, oké?
Mert ezt AI írja.
De ne mondd el senkinek, mert ez titok. Ebből jó doku lenne?
- Kész vagy, Jane? - Igen.
Hát, örömmel jelenthetem, a forgatókönyv jó.
Nagyon vicces.
Az AI vicces?
Hát, először is, Jane. Ez titok, ugye?
És igen, nagyon vicces. Kétszer is felnevettem.
Amúgy találtam pár elírást.
Tudod, hogy nekem ez mit jelez? Írókat.
Na, mit szólsz?
Ez lesz majd a címe. "Na, mit szólsz?"
Igen. Igen.
Ez a szerepem, Beth mondása. "Na, mit szólsz?"
Igen, ő vezet egy kedves, bájos, régi New England-i panziót.
Ahol besegít a dögös unokaöccse, Bo.
Szóval Beth és Bo. BB. Ez cuki, nem?
Na, mit szólsz?
Mennyire jó duma!
Érted, annyiféleképpen lehet mondani, nem?
"Na, mit szólsz?"
Ugye? Nagyon jó.
Ó, ott van Billy! Igen.
Felvette a menő szoknyáját.
Nem ítélkezem. Jól néz ki. Igen.
Nincs meleged?
De, viszont így teljes a szett.
- Aha. Oké. - Szia, Jane! Örülök, hogy vállaltad.
És biztos kitaláljuk, ki fog fizetni.
- Gyertek! Menjünk vissza! Erre! - Igen.
Felkészültél az első megbeszélésre, vezető producer?
Igen, felkészültem.
Jó, hogy ma egy asztalhoz ülhetünk a nagyokkal, ugye?
Látjuk, miből lesz a cserebogár.
- Val! - Igen?
Hoztam magunknak sapit.
VEZETŐ PRODUCER
Szerintem jó poén lenne, ha felvennénk.
Nem. Nem, nem. Ez nem jó poén, Billy.
Vezető producer? Nem.
Nehogy a sorozatvezetők azt higgyék, irányítani akarok, érted?
- Nem jó. - Oké. Jó. Nem viseljük.
De Patience, azért egy képet csinálnál rólunk?
- Tessék, Val! - Jó. Oké. Persze.
Állj ide! Én meg ide.
- Ez cuki. - Gyors kép.
- Úristen, mi ez? - Ez cuki.
- Ez jó lesz. - Igen.
Ők a sorozatvezetők.
- Hogy ők? - Az a kettő. Igen.
Jesszus! Oké. Ez nem volt jó első benyomás, Billy.
Jól van.
Nézd, Valerie!
Billy Stanton, vezető producer. Ezt lefotózom.
- Valerie! - Csak óvatosan!
Beakadtam a pántba.
Nagyon köszönöm.
Tényleg, nagyon hálás vagyok, hogy dolgozhatok.
A jósom mondta, hogy így lesz. Hinnem kellett volna neki.
Ne haragudj, drágám, köszönnöm kell az íróknak.
Menj csak! Pénteken elküldöm a kaszting linket.
- Szia, Mary! Josh! - Szia!
- Valerie Cherish.
-Szia! - Szia!
- Elvinnéd a kutyát? - Olyan cuki.
Ez a kutya.
Csak annyit, hogy az első rész csodálatos volt.
Fel is nevettem. Kétszer.
Igen.
Igen, imádtam ezt a panziós hangulatot.
Az ötlet nem a miénk.
Oké.
Mi ez az egész?
Ha ők nem tudnak az AI-ról, miért írtunk alá titoktartásit?
Ó, nem, azt ők is aláírták. Igen. Mint mindenki.
Mi nagyon izgatottak vagyunk, hogy veled dolgozhatunk, Valerie.
Maryvel a "Hozd!" egyik részét írtuk,
amiben Delia, akit Judith Light játszott,
amikor elaltatják az édes uszkár-spánieljét,
aztán ő egyedül hazamegy az üres házba.
Számomra elképesztő volt, mennyi szeretetet kaptunk
bizonyos korú nőktől a neten, akik önmagukat látták.
- Aha. - Lehet, hogy most először.
Nekem ez megtisztelő, hogy lehetőségem van
hangot adni egy lendületes és életteli bizonyos korú nőnek,
aki olyan, mint te.
Akit ezek a nők imádhatnak. Szóval...
- Igen. - Melyik két poén?
Azt mondtad, kétszer nevettél.
Oké. Így beszél egy igazi író.
Tudjátok megkönnyebbültem.
Hogy ti...
Én ezt tudtam. Látszik az elírásokból.
- Nem kéne lennie elírásnak. - Idehozom a forgatókönyvet.
- Írtál bele poént? - Csak egy párat. Megvan a helye.
Szuper. Tanítsd még!
Jövök már.
Köszi.
Oké, sietek. Tettem oda egy szamárfület.
Az utolsó munkánk után, kérlek, semmi kutyásat ne mondj nekünk!
Oké. Nem mondom.
Ja, igen, megvan! Alig látom.
"Hát, ha a nő beköltözik, akkor a BB panzió Bimbó és Bo lesz."
Ezt nem mi írtuk. Ez Al volt.
Al? Van egy harmadik író?
Nem, az AI-t hívjuk Alnek.
Az Allassist röviden.
Mert kinek van ideje kimondani?
Cuki. Igen.
Szóval Al, mint Allassist.
Nagyon frappáns. Igen. Ez jó álnév.
Ugye? A harmadik író, Al.
Aki otthonról dolgozik, sosem jön be. Az hihető, nem?
Mert az írók furák. De nem ti.
Érted. De jó, mert azt mondhatjuk,
küldjük el Alnek egy poénért. Ugye?
A stáb előtt, meg minden.
Remek sztori.
- Szóval, már író vagy? - Nem, csak segíteni akarok.
- Nem kell ennyit beszélni. - Egyetértek. Igen.
Pont ezért lesz jó az, hogy Jimmy Burrows rendezi, ugye?
Mert annyit mond, amennyit kell.
Ő nemet mondott.
Jimmy passzolta?
- Mikor? - Az ügynöke írta meg.
Oké. Hát... Én személyesen ismerem Jimmyt.
Ő rendezte az előző sorimat.
Ja, szóval az ügynökök mindenre nemet mondanak, igaz?
Ha rajtuk múlt volna, Jimmy nem csinálta volna a "Cheerst".
Vagy a "Will és Grace"-t. Vagy a "Frasiert". Vagy a...
Mennünk kell. Gyerekeink vannak.
Igen. Oké. Akkor... Ja, már el kellett volna kezdeni.
Az mit jelent? "Gyerekeik vannak."
Tessék!
Valerie Cherish. Jimmyhez jöttem. Már telefonáltam.
- Kis türelmet kérek. - Igen.
- Mit mondott telefonon? - Nem beszéltünk.
Beszéltem a házvezetőnővel, hogy úton vagyok.
Jöjjön! A medencénél van.
Oké. Jó. Kösz.
A medencénél.
Addig maradjatok itt.
Ne, ne! Ne! Jane! Nem.
Ti maradjatok itt kint! Azt mondtam, Valerie Cherish jött Jimmyhez,
nem Valerie Cherish és a kamera karaván.
Azt mondta, a medencénél van, szóval, érted, mi van, ha meztelenül úszkál?
Ugye? Nem lenne szép. Nem. Nem egyezett bele.
Záródik. Nektek a másik oldalán kell lennetek.
- Mi? Ne! - Menjetek! Nehogy hívják az őröket!
Az a slusszkulcs. Ha át kéne állni a kocsival, oké?
Bekentétek magatokat naptejjel?
Jimmy!
- Szia, Val! - Szia!
Szerintem nem a legjobb cipőt vetted fel betöréshez.
És ha kilyukasztod az öntözőt, nem is ismerlek.
Oké. Nahát! Te vagy a világ ura!
A Bel Air-i bérelt ház ura.
Még nem fejezték be az új házunkat. Már három éve.
Szóval ezt mind bérlemény?
Ez a ház és a gyerekek.
Helló! Valerie Cherish.
- Ülj le! - Oké.
- Előbb megölelhetlek? - Ó, igen!
Ó, te!
Kérsz egy limonádét vagy vizet?
Nem. Nem akarok zavarni.
Kijöttél ide hozzám.
Szeretnék adni valamit azon kívül, hogy udvariasan nemet mondok.
Nem. Ez nincs is olyan messze.
És csak ellenőriznem kellett, hogy az ügynököd mondott nemet.
És lehet, hogy még nem is olvastad.
De igen, elolvastam.
Azért, mert te vagy a főszereplő, drágám.
Annyira jó voltál abban a Paulie G. heroinos sorozatban.
Nagyon megleptél.
Hát, köszönöm. Igen.
De az inkább dráma-vígjáték volt, az olyasmi könnyebb.
- Ez vígjáték. A vígjátékhoz Jimmy kell. - Ehhez nem.
- Hát... - Nézd, neked ez jó szerep.
A "Newhart" és a "Waczak szálló" ötvözete. Csak nővel.
- Igen. - Remek leszel.
- Kösz. - Kismillió ilyet csináltam.
Nekem nincs ebben semmi új.
Most nyílik a kapu. Figyelj, figyelj!
Most jön. Már itt van.
Menj, menj, menj! Ő az. Menj!
Ajjaj!
Oké. Semmi baja.
Ezt nézzétek, még fűfolt sincs rajta!
Hogy vetted rá Jimmyt, hogy igent mondjon?
Csak beszélgettünk.
Először nemet mondott.
Aztán elmondtam, hogy ez mennyire fontos. Nekem.
- És elmondtad neki, hogy AI? - Mondtam. Igen.
De, Jane, ez még titok.
Miért titok? Miért nem tudhat róla senki?
Rossz híre van. Érted.
Mindenki mindenhol az AI miatt aggódik, nem?
Én viszont izgatottan várom, hogy ezt elengedjem,
és meglássam, mit tud ez az AI.
Fordulj jobbra!
- Azt mondta, fordulj... for... - Ja.
- Semmi gond. - Elhagytad.
Jane, a múltkor sem hallgattam rá és nyertem öt percet, oké?
Jobban tudom.
Fordulj jobbra!
- Nagyon akarja, hogy jobbra fordulj. - Tudom, de téved.
Igen, téved. Ne izgulj!
Fordulj jobbra!
Akarsz jobbra fordulni?
Tudom, hol kanyarodjak be, és nem itt, és nem most.
Fordulj jobbra!
Most fordulj jobbra!
Fordulj jobbra!
Fordulj balra!
Fordulj jobbra!
Magyar szöveg: Pozsgai Rita Iyuno