Szia, Billy!
Írj, ha a közelben vagy, és lemegyek. Oké.
Ne... Ez lehetetlen. Elég.
Nem veszek többet cipőt a TikTokon.
Basszus! Megijesztettél. Azt hittem, elmentél.
Nem, át kell venni a cipőmet.
Magassarkúban járni nem olyan, mint tornacipőben.
Szóval, Val...
Szeretnék valamit elmondani neked.
Igen? Aha.
Nem akartam felhozni tegnap este. Ott volt az a CNN-balhé.
De most már látni fogod.
- De mit? - Tetováltattam a Burning Manen.
És mit? Egy kis kannabiszlevél a bokádon?
Nem tudom, mit szólsz hozzá.
De nekem ez nagyon fontos dolog.
Elég nagy ügyet csinálsz egy picike... Mark!
BÁRHOL MÁSHOL
- Soha többé nem mehetsz úszni. - De, ha tartom magam a felirathoz.
- Fordulj meg! Mi a szöveg? - "Bárhol máshol".
Aha. Szóval... Tényleg ennyire rossz volt a Burning Manen?
Nem. Én itt nem akarok lenni. Nem vagyok boldog.
Nagyon sokat gondolkodtam, és...
Elhagysz engem?
Igen, elhagylak és ezt egy tetkóval jelentem be.
Bárhol máshol. És nem bárki mással.
Oké. Rendben. De, Mark, az van, hogy... én itt vagyok, te nem akarsz itt lenni.
Nem itt.
Itt.
Mi? Ja, oké. Igen, értem. Túl sokat agyalsz.
- Abból lépsz ki. - Ne add a számba a szavakat!
Megakadtam, Val. Nem tetszik, hogy itt tartok.
A tetoválás erre emlékeztet.
Oké. Csak nem biztos, hogy jó ötlet, hogy örökké emlékeztet rá,
hogy nem akarsz itt lenni.
Mit akarsz ezzel?
Hogyha valami rossz, tovább kell lépni.
Nem elég bámulni.
Amúgy sem látod, Mark, a hátadon van.
Tudsz visszafelé olvasni?
Hát mégse varrathattam az arcomra. Nem vagyok fura.
Ez igaz. Nem vagy az.
Oké, Marky Mark! Habár szívesebben lennék itt, mint bárhol máshol,
Billy lent vár, és ez a cipő is nyomja a lábamat.
Megkeressük Paulie G-t.
- Mi? - Igen.
Ja, mert muszáj, hogy kamera előtt bevallja, hogy ő adta ki az AI-infót.
Ez nem túl bölcs gondolat, Val.
Mondja ezt a frissen varrt hatvankét éves!
Köszönöm.
- Szia! - Jane!
Szia!
- Tudod, hogy nem én voltam. - Tudom. Igen.
- Kösz, hogy beszéltél a CNN-nek. - Igen.
- Még rúzs is volt rajtad. - Egy kicsi.
Igen.
Miért jöttél ide, Jane?
Visszajöhetek?
Rossz az, ami most veled történik, és meg akarlak védeni,
de nem egy lelketlen multi nagyvállalatnak akarok
valami szar HD-s vágókép töltelékanyagot gyártani.
A magam módján csinálom. Rendesen.
Ezzel.
Ezzel a kamerával forgattam a treblinkai leszbikusokról.
Ennyire komolyan veszem a feladatot.
Ezzel a kamerával nyerted meg az Oscart?
- Jó, akkor csináljuk! Igen. - Oké.
Ajánlom, hogy ne csinálj jelenetet. Mert már nagyon komoly védelmünk van.
Ő itt James. Gagát védte.
Nem, semmi gond, Billy. Nem.
Megbeszéltük, és az Oscar-kameráját fogja használni a forgatáshoz,
szóval minden oké.
Jane, ne haragudj, hogy kidobattalak. Én csak az üzletet védtem.
Értem. Én is sajnálom. Az emberiséget védtem.
Igen. Két jogos érv.
Jane, te előre ülj! Jó.
Köszönöm. Oké.
Fel kell venni Paulie G arcát, amikor meglát engem. Oké?
A stúdió bűnbakot keres a szivárogtatásért. Az nem én leszek.
- Van számlátok? - Val kártyája Patience-nél van.
Paulie azt mondta, ez a törzshelye.
- Nem látom sehol. - Azt mondta, gyakran jár ide, szóval...
Nicsak, ki van itt! Valerie Cherish!
Azért jöttél, hogy megint hasba vágd Paulie G-t?
Vagy azért, hogy személyesen vedd el a megélhetésünket?
Úristen! Ők mind írók.
Oké, nézzétek! Megértem. De nagy tévedés ezt rajta leverni.
Ő csak egy színésznő, kétségbeesett, hogy nincs munka, és elvállalta.
- Oké? - Kétségbeesett?
Éppen most jelentkezem árufeltöltőnek.
Oké, jó, nincs itt. Inkább menjünk!
- Elnézést. - Igen. Van miért bocsánatot kérnie.
Főleg azért az AI-hantáért.
Ennyi elég volt. Uram, elég volt!
Én hozzá beszélek.
Eltette az összes író pénzét saját magának.
Nekem meg ki kellett íratni a srácokat a magánsuliból, mert nem tudtam fizetni.
Ha nincs pénze a sulira, miért költ nyolc dollárt egy kávéra?
- Jézusom! Bassza meg! - Uramisten!
- Elnézést. - Francba!
- Igazából ezt akartam. - Ne!
Jézusom! Ó, ezt a tizenhat dollárt a gyerekei soha nem kapják meg!
Jól van. Billy! Elég volt.
Menjünk, még mielőtt valaki hozzánk vág egy sütit.
Ó, megkaptad a kávédat? Remek, indulhatunk.
- Kész van a boba Patience-nek. - Oké.
Jó, most megint mehetek haza, hogy átöltözhessek.
Jó, utána engem kell hazavinniük.
Ezek után szabadnapot veszek ki.
Val! Hé! Szia!
- Mi történt veletek? - Mi?
Megmondom, mi történt. Egy dühös író most vágott két nagy jeges
frappelattét hozzánk, mert mindenkinek elmondtad, hogy ez egy AI-sorozat.
Nem. Nem. Nem beszéltem róla.
Írtam is neked. Nem kaptad meg?
Tegnap sok üzenetet kapott.
A legtöbben javasolták, hogy kösse fel magát. Lehet, a tiédet nem látta.
- Ne, Billy! - Tejszínhab.
- Később letörlöm. - A szalvétát tedd el!
Van törlőkendő a kocsiban.
- Remek. - Itt van!
"Val, sajnálom mindazt, ami történt. Őszintén.
Nem ezt érdemelted."
Igen. Látom. Megkaptam. Nem láttam. Nem láttam.
- Bocs, hogy megvádoltalak. - Igen. Ja.
Megértem, miért tetted. Logikus.
- Rendben. Igen. - Igen.
Várj csak! Gyere be!
Kérjenek bocsánatot! Gyere!
Ne, megvagyok. Kösz.
Kérlek! Csak egy perc. Tisztázni kell az írókkal.
Tudod mi van? Mindent tisztáztam az íróval, akit kerestem.
- Szóval... - Oké.
- Várj, Val! - Igen?
Van munkám.
- Csak nem itt? - Ja, barista lettem. Nem!
Egy hülye zombi rom-kom. Fél stábbal,
de legalább írok. Szóval...
- Igen. - Köszönöm.
Oké. Miért nekem köszönöd?
Aznap, a forgatáson...
Rájöttem, hogy szeretek írni. Jobban,
mint itt nyavalyogni, hogy nem írok.
- Szóval Lenyeltem a békát. - Igen.
És tudod most bedolgozom egy sorozatban.
- Ennek örülök. - Igen.
- Remélem, hogy sokáig megy. - Igen.
Oké. Szia, Paulie!
Dzsepettó.
- Nem? Paulie Dzsepettó. - De.
- Igen. - Szia!
- Szóval, ki mondta el? - Hát nézzük! Jó, ki tudta?
Paulie G, Jimmy, te. A stábod.
Mark, te, Billy, Patience, a színészek.
Frank, PDP. Ó, tudom, hogy ki volt! Én!
Miattam van. Túl sok embernek mondtam el. És így került ki.
Sokat beszéltem. És ki tudja, kinek adták tovább?
De erről ne szólj egy szót sem a csütörtöki sajtóeseményen!
Ó, nem. Nem, nem. Nem mehetek el oda. Nem.
Ja, mert aznap délután lesz a "Pénzügyes fickók".
- De az esemény nyolckor lesz. - Igen.
Figyelj! Oké, a sajtó. Nem. Szerintem nem kéne mennem.
Nem, mert az egy ilyen... - Céltábla.
- Köszönöm. Igen. - Én megyek.
- Képviselem kettőnket, a sorit. - Igen! Jó.
Nem jellemző rád, hogy kihagyod a sorid sajtóeseményét.
Ne csinálj belőle nagy ügyet, Jane! Oké?
Most nagyon sok dolgom van. Szóval igen. Passzolom a sajteseményt.
- Azt mondtad, sajtesemény. - Tényleg?
Hé-hé, ho-hó! Valerie Cherish, most távozz!
Hé-hé, ho-hó!
- Valerie Cherish, most távozz! - Mi?
Hé-hé, ho-hó! Valerie Cherish, most távozz!
- Istenem! - Húzd fel az ablakot!
Nem tudom. Kell a hely a mikrofonnak.
- Jó napot! Igazolványt kérek! - Igen. Az megvan.
- Itt. Átadnád az igazolványomat? - Ki van a kocsiban?
Valerie Cherish vagyok. Helló!
- Maga ellen tüntetnek? - Igen.
- Nekünk is van engedély? - Ő ma reggel került a csapatba.
Még nem jeleztem.
Hát... Igazolvány nélkül nem engedhetem be. Szóval...
Jó, oké itt az én igazolványom.
- Tudod mit? Én kiszállok. - Oké. De ne erre!
- Majd Uberrel hazamegyek. - Hé-hé, ho-hó!
- Oké. - Valerie Cherish, most távozz!
Jane! Muszáj ezt a részt is a régi kamerával felvenned?
Azt mondtad, ezt...
- Vigyázz! - Hé-hé, ho-hó!
Valerie Cherish, most távozz!
Hé-hé, ho-hó! Valerie Cherish, most távozz!
Oké, itt az első csapat. Köszönöm. Második csapat?
Elnézést! Figyelem!
Nos, ha senki nem szól semmit, azt hiszem, nekem kell.
Hangosabban!
Nekem kellemetlen így dolgozni, hogy odakint sztrájkolnak az írók.
Ja, nem, nem. Nem sztrájkolnak. Dolgozhatunk.
Ez nem szakszervezeti ügy, hanem személyes. Miattam van.
- Tudod mit? Nem, nem. Kapják be! - Hát...
Azt is mondhatnánk, "kapja be Valerie".
Vigyázzon a szájára!
Nem mintha azt mondanánk, de ő hazudott nekünk az AI-ról.
Ó, nem, nem. Nem. Nem.
Nem, én nem hazudtam. Nem. Én nem mondhattam el.
Mert a stúdió ezt kérte. Szóval, én, ja.
De ez a hazugság.
- Hát, nem. Nem. Nem. - De az.
Val, én szeretlek, de hazudtál. Azzal, hogy elhallgattad.
Nos...
Vigyázz, vigyázz, vigyázz!
- El az útból, AI! - Állj! Ne gyere folyton nekem!
- Mi az? - Ne rajtam verjétek le!
Kérlek! Nem én találtam fel az egyest és nullát.
- Próbálom végezni a munkámat. - Kapd be, algoritmus!
Fiúk! Fiúk! Figyeljetek, megértem. Oké.
Igen. De ez nem Evan hibája. Ugyanúgy, ahogy nem az én hibám.
Ugye? Nem én találtam ki a nulla, egy, kettő, hármat.
Kapd be, zsenikém!
Na jó, neked mi bajod van, Ron?
Dolgoztam már AI-filmben. Leforgattuk két hét alatt. Egy filmet!
Ami egyébként tizenhat hét. Tizenhat hét munka a technikusoknak.
Igen, de tudod itt, az AI csak az írókat helyettesíti.
- Nem titeket. Szóval... - Egyelőre.
Elnézést! Ki maga? És mit csinál itt?
- Én mosom a szaros gatyáját. - Az én gatyám nem szaros.
Akkor az ott nyilván csokimaszat.
- Oké. Nem szükséges. - Oké. Figyelem!
Megértem, meghallgattam. De fel kell vennünk az epizódot.
Szóval Jack! "A" kamera követi Valerie-t, ahogy a pulthoz megy.
Nem.
- Kövesse őt az AI! - Ez az, tesó!
Jack! Ez komoly?
Mit bizonyítasz? Nem végzed el a munkád. És aztán?
Kirúgnak?
Carmie! Jamie! Big Tom!
Hány olyan embert ismertek, akik most nem dolgoznak?
- Sokat. - De mi igen.
És megtudtuk, hogy AI írta a sztorit. Na és?
Én úgy látom, az AI olyan, mint sok rendező, akikkel dolgozunk.
Utálod, hogy itt van.
Haragszol, hogy vele kell melózni.
Ez általános példa.
De lehajtod a fejed, és akkor is megcsinálod.
Azért, mert szereted a munkádat.
Vagy hiteled van, vagy gyereked, esetemben mindkettő,
és egy madár, aki soha nem hal meg.
- Hogy mi? Ki nem hal meg? - A madara. Háziállat.
És ki tudja? Talán az AI rájön, hogy nem tudja ellátni a munkádat.
Vagy arra, hogy te jobb vagy.
Szóval folytassuk tovább! Egymásért!
- A sitcomok jönnek-mennek... - De a tesztek szerint ez nagyon jó.
Ja, hát nekem nincs gyerekem, se madaram.
Megyek.
Nem dolgozom egy hazugnak.
Jó, én átveszem az "A" kamerát.
Három évig ezt csináltam a "Connersben".
Oké. Tartsunk húsz perc szünetet, és azokat, akik még dolgoznak várom itt.
- Evan, te jól vagy? - Kiömlött a teám.
Igen. Töltesz még.
- Val! - Rendben.
- Hé, Val! - Igen! Tessék!
Megmutassam az új házamat?
- Vettél egy házat! - Igen.
Igen. Nagyon jól megy a sori. Ezt nézd meg!
Három háló, két fürdő.
- Egy medence. - Nagyszerű!
- Merevfalú. Igen. - Gyere át!
Oké. Most tartok húsz perc szünetet.
- Val! Valerie! - Igen?
Mindjárt, most szünet van.
- Jane, mondtam, hogy szünetet kérek. - Tudom, csak sétálok veled.
- Jó, de kamera nélkül. Csak séta. - Oké. Kamera nélkül.
Valerie!
- Egy író! Egy beszabadult! - Nem, Valerie. Én vagyok, Juna.
- Ez Juna! - Val!
- Ó! Juna! - Szia!
Szia! Ó, istenem!
Bocs, nem ismertelek meg. Befestetted a hajad.
Ó, nem. Ez paróka. És állati melegem van.
- Igen. - Nem is marad fent.
Tudod mit? Leszarom.
Hát itt vagy! Kicsilány! Na, jól van.
Ne haragudj! Azt hittem, egy dühös író elszabadult a falkától.
Láttam őket a kapunál. Ezért rohantam utánad.
Sajnálom, hogy ezt kell átélned.
Hát...
Jane! Te jó ég! Neked még nem is köszöntem.
Örülök, hogy látlak.
- Jane, nem akarod... - Megengeded, hogy forgassak?
- Persze. Jó a kamerád. - Ezzel nyert Oscart.
Raymond, csak egy perc.
Én itt forgatok egy filmet a 25-ösben.
És amikor odaértem, láttam, hogy épp kijössz.
Igen. El kellett jönnöm. Tudod menekültem.
A stáb elmondta, hogy nem bír engem.
Nem mondtam el nekik, hogy ez AI. Szóval én... hazudtam.
Elhallgattam.
Komolyan azt hiszed, hogy egy tapasztalt sitcom-stábnak nem tűnt fel,
hogy nincsenek írók a stúdióban, akik a saját poénjukon nevetnek?
- Ugyan! Tényleg. Tudták. - Igen. Igen. Oké.
De rosszul érzem magam, mert rosszul bántam velük.
- Tényleg. - Mondjak valamit? Ezt nem fogadom el.
Nem bánsz rosszul senkivel. Nem olyan vagy.
A "Lánykérő" volt az első munkám. És én emlékszem, milyen ideges voltam,
mert mindig azt hallottam,
hogy Hollywoodban mindenki csak magával törődik.
Aztán te olyan kedves voltál, és nyitott. Segítettél.
Meghívtál az otthonodba.
Megmutattad, hogy ilyen is lehet.
Ezt tovább vittem minden egyes munkámba, és nagyon jól éreztem magam.
Te adtad ezt az ajándékot.
Val, nekem te vagy a tuti.
Val!
Köszönöm.
Most tényleg mennem kell. Nem akarok megváratni senkit.
Ezt is tőled tanultam.
- Oké. - Szia, Jane!
- Várj! Tudod, mire jöttem rá? - Mire?
Több mint húsz éve ismerjük egymást.
Na, mit szólsz?
- Nagyon jól nézel ki! - Remekül nézel ki!
Szia!
- Valerie Cherish. Helló! - Szia, Valerie!
- Ephram. Örülök, hogy megismerhetlek. - Szia!
Nagy dolog, hogy benne vagy a "Pénzügyesekben".
Főleg, hogy így forr a levegő körülötted.
- De a rossz sajtó is jó, nem? - Aha.
Oké, ha már forr... Megengeded, hogy kicsit megfűszerezzem?
- Nyugodtan. - Igen. Kis dráma.
Igen. Lesz majd egy nagyon fontos hívás az egyik Pénzügyestől.
Mark mindig elfelejti kihangosítani.
- Oké. - Miről beszéltek?
Ó, csak arról, hogy egy Pénzügyes fog hívni,
és majd ki kell hangosítanod.
Ja. Tudom. Elfelejtem.
Oké. A kávé elkészült. Reggelizzetek!
- Oké. - Kamera forog!
Reggeli fél ötkor?
Hát, én csak most érek rá, és biztos kellett egy reggeli jelenet.
Szóval...
Jó munkát mindenkinek! És üdv az otthonunkban.
Kérlek, ne fogdossátok a széket!
Az velúr.
Barátom! Az ujjaid!
- A Pénzügyes korábban hív? Nem? - Ez Greg.
- Miért hív ilyenkor? - Ó, hát...
Talán újra barátkozni akar.
Várj, te hívtad, és mondtad neki, hogy hívjon fel?
Nem, sosem tennék olyat. Nem. Vedd fel és kiderül!
- Nem, én nem veszem fel. - De. Simán.
Mindjárt úgy integet a kezével, ahogy szokott.
"Pénzügyes fickók". Reggeli jelenet. Kezdhetjük.
És tessék!
Szóval, ma mikor kell bemenned az irodába, Marky Mark?
Nem tudom.
Kilenc. Fél tíz.
Háromnegyed tíz. Nem gond.
- Aha. Jó. És mikor ér be a többi fickó? - Amikor akarnak.
Általában utánam érkeznek. És ülök az asztalomnál, várok.
Igen.
- Van egy kis... - Bocs, az én hibám.
- Semmi gond. - Nem.
- Nem szoktunk reggelizni. Szóval... - Nem. Tényleg nem. De ez...
- Bocs. Nagyon sajnálom. - Morzsás. Igen.
Kicsit fel kéne pörögni.
- Pörgesd fel! - Oké.
Folytassuk!
Szóval, úgy tűnik, ezek a fickók nem veszik komolyan a pénzügyeket.
És azt beszélik, hogy drogoznak és buliznak egész éjjel.
Hol hallottad?
Belebeszélsz a bögrébe. És nem... Oké.
- És azt beszélik... - Ne, ne, ne! Várj!
Mit mondtál a bögréről?
Valamit másképp kéne csinálnom a bögrével?
Csak ne beszélj bele! Az életben sem csinálod ezt.
Igen. Persze.
Oké. És három, kettő, egy...
Lehet, hogy azért késnek, mert egész éjjel buliznak.
- Igen, én... Már megint azt csináltam. - Igen, megint.
Úristen! Miért nem...
- Várj! Tudod, mi van? - Mi?
Az fura, ha a kezemben van a kávé, és nem iszom.
Jó, akkor tudod mit? Tedd le!
- Igen, csak tedd le a bögrét! - Jó, oké.
- Így jó. - Jó és most mit csináljak a kezemmel?
Jézusom!
Oké. Fogd a telefonod!
Igen, fogd a kezedben!
De azért ne merülj bele,
mert éppen beszélgetnünk kell, ugye?
Játszd azt, hogy nem férj vagy, és figyelsz a feleségedre!
Vicces.
Oké.
Jó. Inkább mégis tedd le!
Jó. Remek.
- És most vegyem fel? - Igen.
Vajon ki lehet az?
Az egyik Pénzügyes fickó.
Oké.
- Halló! - Hangot!
- Igen. Hangosítsd ki!
- Miért nem megy? - Semmi baj. Csináld!
- Halló! Ott vagy? - Itt vagyok.
Figyu, most reggeliztem a nagybátyámmal,
és azt mondta, azért hagytad ott a golf klubot, mert metoo-ztak.
Ez most komoly?
Tényleg metoo-ztak, tesó?
Mondj már valamit! Mi volt?
Ja, nem ő csak... mondott egy viccet az irodában. Ennyi.
- A felesége vagyok. - Basszus! A nejed. Bocs, tesó.
Nem, ő nem, már nincs itt. Elment. Utána megyek.
Máris visszahívom. Szóval, ja, semmi gond.
Tudjátok mit? Talán, Jane, elmondod, hogy ez mit jelent?
- Nem hagyhatod ezt a levegőben. - Csukd be az ajtót!
- A kamerák. - Ne, ne! Jó.
Menj a mosókonyha másik oldalára! Menj, menj, menj!
Helló!
Mark, ki kell mennünk és elmondani, hogy vicc volt.
Egy rossz vicc miatt rúgtak ki.
Máskülönben az emberek maguktól találják ki, mi volt, és az meg sem történt.
Val, történt valami.
Mi van?
Még előtted.
Értem.
Lefeküdtem ott dolgozó nőkkel.
Nem tudom, én... Ismersz, sosem kényszerítek senkit semmire.
Fiatal seggfejek voltunk. Flörtöltünk gyakornokkal,
asszisztenssel. Igazából bárkivel, aki vevő volt rá.
És fel sem merült bennem,
hogy talán ezek a nők úgy érezték, muszáj...
bármit tenniük, mert a főnökük voltam.
És közben ott volt a feleségem.
Francesca anyja. Hogy felejthettem el a nevét?
- Mimi. - Mimi.
Utálom magam a viselkedésemért.
Bár mondhatnám, hogy kivétel vagyok, de nem. Ilyen pasi voltam.
És a metoo előtt nem kérdőjeleztem meg.
Értem. De Mark, megváltoztál.
Már tudod. És másképp viselkedsz.
Nem ez a lényeg?
Nem mehetek most ki
mosolygós arccal, hogy eljátsszam, hogy nekem ez nem kínos.
És szörnyű, hogy itt tartok.
- Megnézed, mi van a hátamon? - Oké. Mark!
Most kiütöttek. Nem maradhatsz padlón.
Ki kell menned, drágám.
Nem mondhatsz nemet Brentwoodnak. Sem a golfnak.
Sem az ittlétnek, mert itt vagyunk.
Szóval, csak légy pozitív!
Miért is ne?
Ugye? Miért ne?
Oké.
De mielőtt igenre váltok, mondok még egy...
nemet a "Pénzügyesekre".
- Ki akarok szállni, Val. - Jó, oké.
Tudom, hogy miattad kaptam meg, de csak miattad csinálom.
Az jó, mert én csak miattad vállaltam.
Ezt nagyon köszönöm.
- Kimegyek. - Oké.
Várj, még előbb...
Jó.
Most jön. Készüljetek!
Kamera forog.
Erre nem lesz szükség.
Köszönöm, hogy időt szántatok rám, de kilépek.
Ó, hála istennek!
Oké, jöhet a "Pénzügyesek éjszakája a Taóban".
Oké, jó. Van idő átöltözni a sajtóizére.
Azt hittem, nem mész.
De minden, amit neked mondtam, rám is igaz.
Szóval mindkettőnket rádumáltam.
És amúgy nem mondok nemet a saját sorozatomra. Ez nem az én kamerám.
Erre nézz!
Ez az! Tökéletes. PDP! Erre! Gyönyörű!
Köszönöm. Ragyogó.
- Nem túl nagy. - Most már így csinálják.
Elég, ha az influenszer kameráján keresztül nagy.
Oké.
Hát, gyakoroltam a nyilatkozatot,
ha az AI-ról kérdeznének. Ez hogy hangzik?
Nos, az AI egy értékes új eszköz, ami segíti az írókat,
kihozni magukból a legjobbat. Majd jobban mondom.
- Ja. - Ezt ki írta neked? A ChatGPT?
Oké, Jane, ne most! A kivégzőosztag már vár.
- Jól nézek ki? - Csodásan.
- Igen? - Igen.
- Erre jöjjön, hölgyem! - Köszönöm.
- Valerie! - Valerie!
- Valerie Cherish. - Valerie! Valerie!
Erre! Valerie! Valerie! Erre néz!
- Jobbra! - Nem látszik idegesnek.
Igen. Ő profi.
- Nagyon jó! - Erre nézzen, Ms. Cherish!
Ez nem biztonságos. Most mehetek a többiekhez a partira.
- Nem, nincs parti. - Mi? Akkor most hazamegyünk?
Valerie! Szia! Ridley McIntosh.
- Szia! Rid a Zoomról? - Igen.
- Szia! Ez nagyon jól ment. - Szia!
- A sajtó nagyon kedves volt. - Igen, ők is barátok.
- Barát... - A "Na, mit szólsz?" fontos nekünk.
Értem. Oké. Igen. Bocs, hogy kiszivárgott.
- Tudom, a NuNet akarta bejelenteni. - Mi voltunk. Mi tettük ki.
- Ó, te voltál... - Igen.
Tökéletes. Négy nappal adás előtt.
Most mindenki csak arra figyel: "Na, mit szólsz?", Valerie Cherish, AI.
Nagyon sok nézőre számítunk.
Ó, és holnap várnak a "Hot Onesba". Na?
Oké. Nem tudom, mi az, de biztos jó lesz.
- Igen. Tényleg jó lesz. - Oké.
- Zoomon találkozunk, jó? - Zoomolunk.
- Igen. Oké. - Szia!
Majd beszélünk.
- Erre! - Nagyon köszönöm!
Hűha, Jane!
A NuNet adta ki. Micsoda meglepetés!
Készülj fel egy újabbra!
- Mire? - Most erre!
- Nézz erre! - Jobbra! Ez az!
Erre fordulj! Nagyon jó!
- Ki ez? - Most erre!
- Ez Billy. - Mi? Hogy ez...
Hű! Mindent beleadott.
- Nagy mosolyt! - Magasnak látszik.
Ki vagy? Hogy hívnak?
Billy vagyok.
Billy, és az i-n pont helyett csillag van.
- Ki a ruhatervező? - Csodálatos!
Nagy meglepetés.
Ez a személy már régóta bennem van, és arra várt, hogy előjöjjön.
- Egy nő. - Nem. Nem vagyok transz, Val.
Én sztár vagyok!
Színész leszel?
Nem. Én nem akarok színész lenni. Én sztár akarok lenni.
Amikor vállaltam, hogy rám öntsék a kávét helyetted,
úgy döntöttem, többé nem leszek a háttérben.
Ma este jött el az idő, hogy ragyogjak.
Hát az sikerült.
- Igen. Fent vagy a Fashionline.com-on. - Mi?
Ne! Tényleg?
- Ott vagyok! A Fashionline.com-on. - Igen.
- Billy, az i-n csillag van. - Övek?
Csatoljuk be az öveket!
Segítsek bekötni magad? Várj! Én látom, te meg nem.
Köszönöm.
Gyakorlatilag egy légzsákot visel. Akkor is kell neki az öv?
Figyelj!
- Még nem kóstoltad a szószt. - Mennyire csípős? Nézzük!
Ó, ez nem rossz. Oké.
A VISSZATÉRÉS
Mi? Most mi van? Tej? Az segít?
Oké. A tej meg a csirke... Szóval, az a címe: "Na, mit szólsz?"
És...
Nagyon szórakoztató.
Én ezt nem... Szerintem ez nem fog menni. Istenem!
Szóval a szereplők csodálatosak.
Tudom, hogy beüt.
NuNet. Kilenckor. Beth-t játszom.
Beth volt a... Beth és Boone. Boone meghalt.
Szerinted ez mitől olyan vicces, Sean? Te szadista vagy.
Jön az unokaöccse a nejével.
Gabrielle játssza, és...
Én ezt gondolom róla!
Sean, nem értem, amit mondasz, mert csöng a fülem.
Ez nem segít. Vaj nincs?
Ha képesek vagyunk egy kis örömet szerezni, akkor jól dolgoztunk.
Kész vagyunk?
ÖRÖKKÉ, VALERIE CHERISH
Magyar szöveg: Pozsgai Rita Iyuno