"NO NIIN, TERVETULOA TAKAISIN..."
"MUKAVA NÄHDÄ KAIKKI..."
"KIVA, ETTÄ PERHE ON YHDESSÄ..."
"KOLMOSKAUTTA VARTEN."
Tilanteemme on ainutlaatuinen Tähtien sota -galaksissa, -
missä olemme osa jotain suurempaa...
KÄSIKIRJOITTAJA/ VASTAAVA TUOTTAJA
...mutta luomme myös omaa tarinaamme, joka seuraa näitä hahmoja.
The Mandalorianin ensimmäisellä kaudella oli...
VASTAAVA TUOTTAJA / OHJAAJA
...simppeleitä tarinoita -
palkkionmetsästäjien viikon keikasta.
Voin viedä sinut elävänä...
Tai sitten kuolleena.
Kakkoskauden tapahtumat alkoivat hahmottua, -
ja luulen, että Jonilla ja Davella välähti, -
miten tarina voisi edetä kolmannella kaudella.
Esittelimme paljon uusia hahmoja, -
tai siis monet ovat vanhoja hahmoja, toisella kaudella.
Ja jokaisella oli oma kehityskulkunsa.
Musta valosapeli. Se kuuluu sinulle.
Hän ei voi ottaa sitä.
Se täytyy voittaa taistelussa.
Kun näki niiden hahmojen vuorovaikutuksen -
ja tapahtumat -
Tähtien sota -galaksissa sodanjälkeisenä aikana, -
tietyt asiat alkoivat avautua hyvin luontaisella tavalla.
Se työ, minkä olin tehnyt mandalorialaisten parissa, -
sekä Jonin tekemä työ -
ja hänen näkemyksensä mandalorialaisista -
olivat löytämässä yhteisen sävelen.
Matkan varrella tapasimme muita fantastisia tarinankertojia, -
kuten Rick Famuyiwan -
ja Noah Kloorin, joista tuli osa tiimiämme.
He lisäsivät syvyyttä ja ulottuvuutta kaikkeen.
Kathy Kennedy, siitä lähtien kun toi Daven ja minut yhteen -
tekemään The Mandalorianin ykköskautta, -
Joten nyt se ei ole vain yhden tai kahden ihmisen visio siitä, -
miten nämä ihmiset saadaan yhteen, vaan ryhmän.
Galaksimme kasvaa isommaksi ja täydemmäksi -
kuin se on koskaan ollut.
Tarinankerronta ei ole vain hyvin kerrottua tarinaa...
OHJAAJA
...vaan myös elokuvanteon edistämistä.
Se on jännittävää.
Ja joka ikinen kausi Jon nostaa panoksia.
On ehdottomasti ollut ilo palata töihin -
ja kysyä itseltäni kysymys, -
josta on tullut osa mantraani: "Mitä aion oppia tänään?"
Kun työskentelee Rickin, Jonin, Daven ja Brycen -
ja kenen tahansa muun kanssa, joka on töissä sinä päivänä, -
heiltä voi oppia jotain. Minä varastan sen kaiken.
Se tuntui hyvältä. Haluan ottaa uusiksi.
Ensimmäisen kauden perushenki -
oli näiden lahjakkaiden ohjaajien idea, -
jotka tulivat mukaan omine näkökantoineen ja visioineen -
mutta sovittaen silti oman näkemyksensä siihen suurempaan kokonaisuuteen, -
miten Jon ja Dave ovat nähneet sen maailman alusta asti.
Joten kunkin kauden kohdalla -
on tullut mukaan uusia ääniä.
"MUUTAMA UUSI OHJAAJA ON TULOSSA."
"MEILLÄ OLI HIENO NFL-VÄRVÄYS."
"MEILLÄ ON LOISTAVA UUSI VUOSIKURSSI."
OHJAAJA
Ohjasin elokuvan Spider-Man: kohti Hämähäkkiversumia -
ja pari muuta juttua.
Heistä kai tuntui, että joku animaation parissa työskennellyt, -
jolla oli kokemusta -
sellaisesta esivisualisoinnista, jota tehdään -
kuvakäsikirjoituksessa ja useissa animaation vaiheissa, -
voisi sopia tähän prosessiin.
Katseesi täytyy kiertää eikä pysyä tuolla.
Eli se palaa takaisin eteen? -Niin.
Silloin saamme sinusta kivan profiilin.
Olen ollut Tähtien sota -fani siitä asti, kun ensimmäinen elokuva ilmestyi.
Oli uskomatonta kuulla, että saisin tilaisuuden päästä mukaan tähän.
Leikkasin elokuvaani Minari vuonna 2019, -
ja leikkaajani sanoi, -
että minun täytyy katsoa sarjaa nimeltä Mandalorian.
Siitä tuli ykkössarjani, jota seurasin.
Puhuin agenteilleni ja sanoin, -
että jos voisin mitenkään puhua Jon Favreaulle, -
haluaisin moikata häntä ja pyytää töitä.
Ihme ja kumma he saivat Jonin käsiinsä.
Hän oli nähnyt elokuvani ja sanoi nauttineensa siitä.
Meillä oli hieno keskustelu.
Sanoin hänelle, että haluaisin tehdä tätä sarjaa, jos mahdollista.
Hän sanoi: "Selvä, otamme sinut."
Olin aivan äimänä ja odotin innolla tänne tulemista.
Teet vaakakierrettä lähestyessäsi planeettaa.
Joten näemme sen.
Selvä. Hienoa.
Kun sain kutsun tekemään Mandaloriania, syvennyin siihen.
Olin toki kuullut Volume-tekniikasta.
Se tuntui mahdollisuudelta yrittää jotain aivan uutta.
Voimmeko saada sen tuntumaan otokselta vauvasta?
Kiva.
Kuin se tyyppi tulisi lentäen kuvan läpi.
Taustani elokuvaajana näkyy ehdottomasti työssäni ohjaajana.
Ajattelen sydämelläni, -
tunnen sydämelläni, kuvaan sydämelläni.
Valuuttamme on empatia ja tunne.
Ja se ilmenee sekä fyysisesti -
että teknisesti linssin kautta -
ja siinä, että saa näyttelijän tuntemaan jotain.
Imperiumi halusi rangaista meitä.
Pyyhkiä pois muistimme.
Tämä kokemus on todella avannut silmäni.
Sillä olen ajatellut -
ainakin parin vuosikymmenen ajan, -
että maanläheisen draaman täytyy olla sitä kirjaimellisesti.
Ja olen tajunnut, kiitos The Mandalorianin, -
että jos laittaa mitä tahansa samaistuttavaa -
johonkin maailmaan, se on yhä maanläheistä.
Siihen voi yhä samaistua, ja se on yhä tunteellista.
Tässä sarjassa on luontainen haaste, -
kun on kyse suhteista, -
koska päähenkilömme käyttää kypärää koko ajan.
Mielestäni suuri osa siitä, mitä tutkitaan temaattisesti, -
liittyy läheisyyteen, haavoittuvuuteen ja tavallaan naamioon, -
jonka laitamme sen päälle.
Kypärän tai naamion salliminen hahmon kasvoiksi -
sopii todella alkuperäisen trilogian teemaan.
Jos ajattelee Darth Vaderia.
Jos ajattelee droideja, C-3PO:ta tai R2-D2:ta.
Käyttäydy, R2. Hankit meille ongelmia.
Halusin todella ottaa haasteen vastaan.
Dave ja minä puhuimme tästä paljon.
"Voiko meillä olla sarja, -
jossa päähahmon kasvot ovat piilossa?"
Tasapainottamalla se hahmo Grogun kanssa -
saadaan tämä kaksijakoinen pääosa.
Meillä on hyvin inhimillinen, haavoittuva, empaattinen, sielukas pieni lapsi, -
ja sitten on tämä hahmo, joka on elänyt elämää ja tehnyt paljon asioita...
Voi vain kuvitella, mitä haasteita ja seikkailuja tämä tyyppi on kohdannut.
Näiden hahmojen yhdistelmästä tuli tarinan sielu.
Tiesimme, että meidän piti käsitellä tulevaa väistämätöntä eroa monta kertaa.
Tämä kausi käsitteli heidän saattamistaan taas yhteen.
Mandalorialaisen täytyy ymmärtää karttoja ja osata suunnistaa.
Siten ei eksy koskaan.
Aloittaessamme kolmoskauden -
hän on järkkymättä kohdannut seuraukset päätöksestään, -
jonka teki kakkoskaudella riisuessaan kypäränsä -
auttaakseen Lasta.
No niin, kamu.
On aika lähteä.
Älä pelkää.
Siitä on seurauksia.
Olet poistanut kypäräsi.
Mikä pahempaa, teit niin omasta tahdostasi.
Et ole enää mandalorialainen.
Aiheen tutkiminen avaa maailmassamme -
monia eri näkökulmia, mitä tarkoittaa olla mandalorialainen.
Ja mitä tarkoittaa olla se Mandalorialainen.
Kulttisi luopui Mandaloresta kauan ennen Puhdistusta.
Missä sinä olit silloin?
Bo on monessa suhteessa myös se Mandalorialainen tällä kaudella.
Kausi käsittelee paljon hänen tarinaansa ja matkaansa -
ja hänen alkuperäistä ideaansa palata takaisin -
ja saattaa takaisin yhteen kansansa.
Suunnitelma kaatui hänen menetettyään mustasapelin.
Tulin liittymään teihin.
Ei ole mitään, mihin liittyä.
Entä aikeet vallata Mandalore takaisin?
Kun palasin ilman mustasapelia, joukkoni hupenivat.
Hän ansaitsi kannuksensa seikkailuissa, jotka olemme nähneet.
Hän on aatelistoa ja kuului Kuolonvahtiin.
Hän on ollut mukana monessa eri yhteydessä.
Ja hän on myös hahmo, jossa on tilaa kehitykselle.
Kaikki mandalorialaiset eivät ole palkkionmetsästäjiä.
Jotkut palvelevat korkeampaa tarkoitusta.
Hän uskoo mustasapeliin.
Mutta se yksin ei tee kenestäkään suurta johtajaa, -
vain koska omistaa aseen.
Hänen täytyy haluta olla johtaja, ja hänen täytyy uskoa itseensä.
Hän oli hahmo, joka ei ollut käynyt läpi elämäntaivaltaan -
ja muodostanut identiteettiään.
Se tarjoaa paljon mahdollisuuksia tarinankerrontaan.
Ilman sitä miekkaa hän on kruununtavoittelija.
Tällä kaudella saamme todella kokea -
täyden matkan ja täyden esityksen, -
missä Katee voi tuoda uskomattoman lahjakkuutensa lisäksi -
myös tietonsa ja kokemuksensa, joka hänellä on -
esitettyään tätä hahmoa jo yli vuosikymmenen.
Onnistuit siinä, missä monet epäonnistuivat.
Olen oppinut parhailta, myös sinulta.
Olisinpa hyvä muussakin kuin sodassa.
Kun Dave ensimmäistä kertaa pyysi esittämään Bo-Katania Kloonisodissa, -
se oli vain hänen luomuksensa muokkaamista -
ja hänen visionsa siirtämistä äänellisesti kuvaruudulle.
Mene vain. Hoidan tämän.
Kun esitettiin ajatus hänen esittämisestään elokuvassa, -
minun piti todella pysähtyä miettimään sitä.
Sillä minulla ei ollut mitään käsitystä, -
miltä hän näyttäisi elävänä.
Minun piti opetella hahmo uudelleen -
ja muuntaa se liikkeeksi.
Miten hän käytti suutaan, miten käveli ja seisoi.
Piti aloittaa alusta koko juttu.
Se oli vaikeampaa kuin luulin.
Kuuluin kuninkaallisen perheeseen.
Vihkiydyin uskoon ja sain paljon lahjoja.
Mutta rituaalit olivat vain teatteria alamaisillemme.
He katsoivat, kun prinsessa lausui mandalorialaisia dogmeja -
isän seuratessa ylpeänä.
Sydäntä lämmittävä spektaakkeli.
Emme tienneet, miten kolmoskausi päättyisi, -
mutta tiesimme, että meidän pitää mennä Mandaloreen jossain vaiheessa.
Tiesimme, että sinne oltiin menossa.
Tiesimme alkavamme -
käsitellä tapahtunutta ja sitä, mitä olimme pohjustaneet.
Ja tiesimme myös, -
että johtuen uskoon ja sääntöihin liittyvästä perimätiedosta -
kypäräpäisten mandalorialaisten joukossa -
eri mandalorialaisryhmien kokoontuessa -
ja hänen paljastaessa kasvonsa -
emme voineet vain nollata historiaa ja aloittaa alusta.
Teimme päätöksen,
että hahmon todellisuudessa -
hänen täytyisi saada jonkinlainen pelastus, -
jotta hänet hyväksyttäisiin taas hänelle niin rakkaaseen kulttuuriin.
Usko opettaa meille pelastuksesta.
Pelastus ei ole enää mahdollinen kotimaailmamme tuhon jälkeen.
Entä jos Mandaloren kaivokset ovat yhä olemassa?
Mandalore oli kiinnostava haaste, -
koska emme olleet nähneet live action -tulkintaa siitä.
Dave Filoni loi siitä suuren osan animaatiosarjaa varten.
Meidän tehtävämme oli muuntaa se live action -versioksi.
George Lucas keksi idean, että planeetta tuhottiin.
Sen pinta on autiomaata.
Mandaloren asukkaat asuvat keinotekoisissa kuvuissa.
Kupujen sisällä on reheviä viljelmiä.
Sitä oli todella vaikea tasapainottaa.
"Miten paljon tuhoa ja miten paljon esteettisyyttä -
Mandalorelle voi tuoda?"
Trinity-ydinkoealueella räjähdys oli niin kuuma, -
että se sulatti hiekan lasimaiseksi aineeksi.
Jonin ideana oli, että Mandaloren kamara -
oli kokenut ydinräjähdysten sarjan, -
joka oli sulattanut maanpinnan kiiltäväksi materiaaliksi, -
joka on trinitiitinvihreää.
Näimme kovasti vaivaa tutkiessamme sitä.
Ostimme radioaktiivista trinitiittiä, -
jota pitää käsitellä hansikkain.
Lopulta käytimme erikoishartsia, -
joka näytti samalta kuin konseptitaiteessa ja oli kestävää.
Sellaisen täytyy kestää koko tuotannon ajan.
MALLINVALMISTAJA
Jon ja Dave rakastavat vanhan koulukunnan elokuvantekoa.
Paljon malleja.
Andrew soitti minulle ja pyysi valmistamaan luolalavasteen.
Sen jälkeen Phil Tippett -
toisi ryhmänsä tekemään sisäpuolen.
Kaikki maisemat.
Minä veistin muodon, -
ja sitten Phil teki siitä kauniin.
Muistomme lapsuuden Tähtien sodasta -
ovat suurelta osalta Philin estetiikkaa.
Oli kyseessä sitten dejarik-shakkilauta stop-motion-nappuloineen -
tai rancor, -
Phil Tippett oli George Lucasin alkuperäisiä yhteistyökumppaneita.
Mielestämme Phil sopi hienosti muokkaamaan sitä, -
miltä Mandalore näyttäisi.
Luomaan jotain sekä teknistä että painajaismaista.
Halusimme Mandaloren kaivosten -
näyttävän erilaiselta kuin mikään muu sarjassa.
Phil Tippettin estetiikka -
oli sellaista, mistä voisimme todella hyötyä.
Käytämme hänen mallejaan fotogrammetriassa, -
jotta voimme lisätä ne Volumeen ja CGI-grafiikkaan.
Tämä on upea jakso Tähtien sota -faneille päästä näkemään Mandalore -
ja tuhotun kaupungin rauniot.
Katso ympärillesi.
Mitään ei ole jäljellä.
Hieno yhteiskunta on pelkkä muisto vain.
Ihmiset tallaavat samoja polkuja yhä uudestaan -
ja menevät yhä syvemmälle alapuolelle.
Miten sen saa tuntumaan erilaiselta ja uudelta?
Mennäänkö läpikuultavasta vihreästä syvempään vihreään?
Ja miltä Bosta tuntuu nähdä Mandalore ensimmäistä kertaa, -
kun hän on varttunut siellä ja nähnyt planeetan tuhon, -
verrattuna Mandalorialaiseen, jolla on siitä ihannoitu kuva -
ja joka ei ole käynyt siellä?
Miten näemme sen eri tavalla kummankin silmin?
"Nämä kaivokset ovat ensimmäisen Mandaloren ajoilta.
Vanhan kansanperinteen mukaan kaivokset olivat mytosauruksen pesä.
Mandalore Suuren sanotaan kesyttäneen myyttisen pedon.
Näistä taruista otettiin kallosinetti, -
josta tuli planeettamme symboli."
Mytosaurus on peräisin grafiikasta, -
joka kuului Boba Fettin asuun.
Se oli tuolloin vain miellyttävän näköinen grafiikka.
Se oli jonkinlaisen syöksyhampaisen otuksen kallo.
Vuosikymmenten aikana se on kasvanut tietyksi lajiksi.
On puhetta siitä, että Mand'alor ratsasti mytosauruksella -
ja että otus oli kehittynyt sillä planeetalla.
Se tulee esiin Mandaloren muinaishistoriassa.
Mutta kaikki juontuu vain yhdestä kuvasta.
Viittaamme siihen jo ykköskaudella, kun hän opettelee ratsastamaan blurrgilla.
Voisinko vuokrata teiltä maakiiturin tai liitopyörän?
Olet mandalorialainen!
Esi-isäsi ratsastivat suurella mytosauruksella.
Varmasti pystyt ratsastamaan tällä nuorella varsalla.
Se oli hienoa, koska se tuntui ikoniselta länkkäriltä.
Hevosella ratsastus, villin mustangin kesytys.
Sillä oli hauska leikitellä siinä kohtaa.
Mutta kun syvennyimme Mandaloreen menoon, -
aloimme miettiä, mitä voisimme lisätä siihen.
Miten voisimme sisällyttää siihen lukuisia kerrottuja tarinoita, -
jotka eivät välttämättä kuulu kaanoniin, -
ja antaa tunnustusta niille monille luoville ihmisille,
jotka ovat vaikuttaneet Tähtien sotaan vuosien kuluessa?
Menneiden iäisyyksien laulu ennusti mytosauruksen -
julistavan Mandaloren uudesta aikakaudesta.
Valitettavasti se on olemassa vain taruissa.
Jos pohjustaa jotain elokuvan ensimmäisessä kohtauksessa -
ja selvittää sen viimeisessä, -
tulee hieno tyytyväisyyden tunne, -
kun loppuratkaisu vihdoin saadaan.
Televisiossa sen voi tehdä usean vuoden aikana.
Minusta se on äärimmäisen tyydyttävää.
Mytosaurushetki on hänelle uskon hetki, -
jossa hän näkee jotain, minkä pitäisi olla mahdotonta.
Ja häntä pyydetään uskomaan siihen.
Jos olento nousee vedestä ja näyttäytyy, -
se on aivan liian ilmeistä.
Sen täytyy olla erillinen tapahtuma, jonka vain hän näkee.
Jonka suhteen hänen on tehtävä valinta.
Voiko hän luottaa silmiinsä?
"Näinkö todella sen? Miten se on edes mahdollista?"
Näitkö mitään elävää?
Elävää? Kuten mitä?
Ei mitään.
Olemme yhteisöllinen laji. Tunnemme yhteenkuuluvuutta toisiimme.
Meihin vaikuttavat ihmiset, joiden kanssa olemme.
Etenkin ne, joiden kanssa kohtaamme haasteita ja työskentelemme.
Se, mikä vaikuttaa naiivilta Bo-Katanista, ehkä siinä on jotain...
Ei ole kyse vain siitä, että Bo-Katan kertoo, -
miten asiat todellisuudessa ovat Mandaloressa.
Ehkä Din Djarinin näkökulma vaikuttaa siihen, miten Bo-Katan näkee asiat.
Miksi kaikki tämä, minkä ei pitäisi olla mahdollista, on mahdollista?
Miksi tämä mandalorialainen, Din Djarin, uskoo hölynpölyyn, -
johon vain mandalorialaisten lasten pitäisi uskoa?
Mutta Bo-Katanin todistaessa Din Djarinin uskoa -
maailma tämän ympärillä alkaa muuttua.
Se alkaa muuttua paremmaksi.
Joten Bo-Katan alkaa muuttua, koska ajattelee: "Ehkä tämä on tapa."
Kun valitset Mand'alorin tavan, -
tulet näkemään monia asioita.
Mutta se oli todellinen.
Tämä on tapa.
Meidän piti luoda seitsemän erillistä ympäristöä.
Kaksi niistä olimme jo nähneet.
Niistä kiehtovimpia minulle oli käynti Coruscantissa uudestaan.
Biljoona vakituista asukasta.
Hämmästyttävää.
Kaikki he työskentelevät yhdessä parantaakseen maailmaa.
Tunnen itseni merkityksettömäksi.
Minun jaksossani, siirryttyämme Coruscantiin, -
aloitamme jakson oopperatalossa.
Sama oopperatalo, joka on Sithin kostossa.
Katsoin uudestaan, -
miten se tila oli kuvattu alkuperäisessä elokuvassa -
ja millaista visuaalinen kieli oli.
Yritin luoda hieman samaa tässä.
Sithin kostossa henkilöhahmo nousee portaita.
Anakin juoksee ylös portaita.
Tässä Pershing menee portaita alas.
Yritimme laittaa kameran vastaavaan kohtaan -
vihjataksemme katsojille, -
että käymme uudestaan paikoissa, jotka he ehkä ovat jo nähneet.
Olen hyvin onnekas.
Ja me olemme onnekkaita saatuamme teidät.
Miltä kaupunki tuntuu? Mukavalta toivottavasti.
Kyllä. Tosin mikä tahansa tuntuu mukavalta Ulkolaitaan verrattuna.
Coruscant on esimerkki planeetasta, joka on runsas -
ja täynnä historiaa.
Työstäessämme sitä George Lucasin kanssa vuonna 1995 -
suunnittelimme suurimman osan planeettaa.
Esiosissa siitä näkee vain pienen osan.
Siinä on paljon kerroksia, jotka ovat aina olleet valmiina, -
mutta joita ei ole ollut tilaisuus toteuttaa.
Yksi hauska juttu minulle oli -
Coruscantin ainutlaatuinen muotokieli kiitureille.
Ilmatakseille.
Olimme jo nähneet joitain niitä esiosissa.
Ajattelin, että olisi upeaa saada jatkuvuutta suunnitteluun -
tuomalla ne mallit takaisin.
Teimme sen kirjaimellisesti.
Se on lähes samanlainen, sama väripaletti.
Teimme siitä oman räätälöidyn version sarjaamme varten.
Kappas vain, perillä ollaan. Armahdus-asunnot.
Astukaa varoen ulos ajoneuvosta.
Kun tulin tähän hommaan, Jon ja Dave sanoivat minulle, -
että onnistuisin hyvin, jos keksisin tyylilajin, -
jonka haluaisin toteuttaa tässä jaksossa.
Lukiessani kässäriä aloin välittömästi ajatella Hitchcockia.
Olemmeko varmasti yksin?
Jep.
Alukset eivät toimi.
Ei tarvitse vartioida.
Koko junakohtauksen osuuden -
pyrimme kuvaamaan Hitchcock-moodissa.
Yritimme sisällyttää sitä ilmettä -
ja jännitysmomentteja, joita hän käyttää visuaalisessa kielessään.
Suurimman osan ajasta sarjassa käytetään kypäriä.
Mutta Omidin ja Katyn piti viedä tätä jaksoa eteenpäin -
esityksensä avulla, ilmeidensä avulla, -
sen avulla, miten he hienovaraisesti reagoivat eri asioihin.
Ilmiömäinen suoritus.
Pysy rauhallisena.
Olet minua parempi tässä.
Pääset kyllä jyvälle.
Emme tee tyypillistä tv-sarjaa.
Olen ollut koko urani ajan tekemisissä television parissa.
Tämä on eri juttu. Niin paljon isompi.
Niin paljon laajempi. Niin paljon monimutkaisempi.
En ollut perehtynyt Tähtien sotaan.
Mutta materiaali oli niin hemmetin hyvää.
Neljä vuotta myöhemmin rokkaamme yhä.
Lempiohjaajanne.
Jee!
Hyvä, Carl!
Ette voi sanoa sitä, sanon sen puolestanne.
Tervetuloa takaisin 304:ään.
Carlilla oli tosi iso tehtävä tällä kaudella.
Koko jakso, jossa oli valtavasti liikkuvia osia.
On lapsia, joita isot linnut sieppaavat, -
kasapäin mandalorialaisia ja valtavia taistelukohtauksia.
Ja kalliokiipeilyä.
Hänen jaksossaan oli oikeasti kaikkea.
Minua kiehtoo, että mandalorialaiseen kulttuuriin -
viitataan oikeastaan joka jaksossa.
Siinä jaksossa, joka minulla oli onni ohjata, -
aloitamme suurella koulutusjaksolla.
Saamme nähdä, miten tullaan osaksi sitä kulttuuria -
erilaisten tarpeellisten taitojen avulla.
Vauvalla on iso rooli siinä avauksessa.
Valmiina.
Aloittakaa!
Kolme pistettä. Voittaja!
Tarinan arvo syntyy siitä, miten luova osaa olla.
Yritämme antaa yleisölle jotain, mitä se ei ole aiemmin nähnyt.
Kuten ykköskaudella -
Jon halusi tehdä Vauva-Yodan.
Minä ihmettelin, miksi. "Miksi tekisimme sen?"
"Se ei kuulosta hyvältä idealta."
Mutta laitoin pelkoni syrjään ja sanoin, -
että tutkitaan asiaa.
Ja sanoin:
"Jon, jos aiot tehdä sen, olen mukana,
koska tiedän Yodan olevan Georgen lempihahmoja -
emmekä voi sössiä tätä."
Mutta tunsin Jonin myös elokuvantekijänä.
Tiedän, että hänellä on suuri sydän -
ja suuri herkkyys kertoa tarinoita, jotka ovat merkityksellisiä ihmisille.
Ja ehkä tämä pikku lapsi voisi osoittautua erityiseksi.
Muttemme ajatelleet, että siitä tulisi nukke, -
vaan CG:llä tehty.
Jon oli ollut tekemässä Leijonakuningasta ja Viidakkokirjaa, -
joissa CG on lyömätön uskottavuudessaan.
Nyt Werner Herzog sanoi meille: "Ei, uskokaa nukkeen."
No, maailma uskoi.
Haluaisin nähdä vauvan.
Se nukkuu.
Olemme hiljaa.
Grogu-nukke paranee joka ikinen vuosi.
Ja Legacyn esittäjät löytävät aina tapoja -
saada nukke tekemään niin paljon käytännössä kuin on mahdollista.
Älkää aliarvioiko sitä, miten merkittävä hänen tulkintansa hetkestä on.
Selvä.
Koska hän on kaikkien koetinkivi.
Paras tulos saadaan, kun he kohtelevat nukkea kuin näyttelijää.
He kertovat sille, mitä tehdä. Me kuulemme sen -
ja reagoimme siihen, mitä ohjaaja haluaa.
"ESITETÄÄN VOIMAA VÄHÄN KAUEMMIN ENNEN HEITTOA..."
"JA PIDETÄÄN TAUKO ENNEN KUIN KÄSI NOUSEE YLÖS."
Tässä on sanatonta kemiaa.
Tutustumme häneen ja katsomme hahmon kehittymistä.
Hänellä on oma persoonallisuutensa, jonka me kaikki ymmärrämme.
Ei, Grogu.
Poikki.
Se, miten Jon integroi Grogun näihin tarinoihin -
ja kertoo tarinaa ajoittain Grogun näkökulmasta, on niin kaunista.
Se vain on kaunista. Se on ainoa sana sille.
Tämä on Ahjo.
Ahjo voi paljastaa heikkouksia.
Meidän piti kertoa lisää tarinoita, -
koska olimme näyttäneet takaumia siitä, mitä Grogulle tapahtui -
ja miten Grogu pakeni jeditemppelistä.
Olemme näyttäneet pieniä väläyksiä ja pätkiä hänen muististaan.
Viimeksi The Book of Boba Fettissä.
Halusimme jatkaa tarinan kertomista pienissä luvuissa.
Meidän piti keksiä, mikä olisi seuraava luku.
Mitä todennäköisesti olisi tapahtunut?
Vie pikkuinen Kelleranille! Mene!
Oli selvää, että tarvitsimme Grogulle pelastavan kumppanin, -
joka edelsi Mandoa, ja se olisi jedi.
Sitten täytyi kysyä, kuka se on.
Koska se on iso juttu.
Minusta on aina mukavaa, kun se on joku -
"perheestä" täällä Lucasfilmissä.
Joku, joka on edustanut Tähtien sotaa, -
ollut tekemisissä fanien kanssa, kantanut lippua.
Ja Ahmed Best on ollut tärkeä osa Tähtien sota -historiaamme.
Ei huolta, poika. Kaikki järjestyy.
Kun tulen sisään ja otan vauvan, laskenko tämän alas vai pidänkö ylhäällä?
Alas, koska et ole enää varuillasi.
Selvä. -Eikö niin?
Et nosta sitä ylös ennen kuin otat seuraavan.
Sitten hoidat homman. -Selvä.
Hän varttui osana sitä.
Kaikkien eri aikakausien ajan.
Jon! Emme ole tavanneet sen jälkeen kun olin 16-vuotias esiosissa.
Roikuin paikalla esiosien aikana.
Hänellä on myös taistelutaitokoulutusta.
Hän toi Kelleran Beqin, jedihahmon, Tähtien sotaan.
Pidimme tätä hienona tilaisuutena -
tuoda hänet mukaan The Mandalorianiin.
En ole vielä tajunnut sitä. -Niin.
En suoraan sanoen uskonut palaavani.
Etenkään näin. Joten tämä on hullua.
Ei huolta. Tapaamme joitain ystäviäni.
Pidä kiinni, tulee töyssyinen lasku.
Kun kirjoitin Asesepän hahmon -
The Mandalorianin ensimmäiseen jaksoon, -
yritimme tuoda esiin mandalorialaista perimätietoa.
Päätimme jo varhain, -
että hänet nähtäisiin tärkeimpänä shamanistisena hahmona.
Tämä kerättiin suuressa puhdistuksessa.
Hyvä, että se on taas heimolla.
Agenttini sanoi, että koe-esiintyminen...
ASESEPPÄ
...luultavasti liittyy Tähtien sotaan.
Tiesin hahmon olevan piileskelevän ryhmän johtaja.
Hän oli zenmäisen tyyni. Siinä kaikki, mitä tiesin.
Muistan, että koe-esiintymisessä -
minun piti sanoa repliikki: "Tämä on tapa."
En tiennyt, mistä oli kyse.
Tämä on tapa.
Jon sanoi, että etenkin tätä hahmoa varten -
he tutkivat paljon Kurosawan elokuvia ja Viimeistä samuraita.
Sitä majesteettisuutta ja tyyneyttä, kuninkaallisuutta.
Se auttoi kovasti.
Emily on tehnyt loistavaa työtä -
auttaessaan elävöittämään tätä hahmoa -
ja tekemään hahmosta inhimillisen.
Maskin ja arkkityypin lisäksi.
Kansamme on poikennut tavasta, eikä riitä että vain muutama noudattaa sitä.
Meidän on noudatettava sitä yhdessä.
On paljon taustatarinoita -
ja liikkuvia osia, jotka tuntuvat -
alkaneen kantaa hedelmää tällä kaudella.
Moni teistä ei tunne Greef Kargaa.
Jotka tuntevat, taistelivat häntä vastaan pelastaessaan minut -
hänen väijytykseltään useita syklejä sitten Nevarron kaduilla.
Sittemmin hän on muuttunut -
ja vaarantanut henkensä pelastaakseen omani, samoin kuin löytölapseni.
Minun jaksoni keskittyy Greef Kargaan ja Nevarroon.
En hylkää kaupunkiani.
Ihmiset on saatava turvaan.
Tässä vaiheessa Greef Karga on oikeastaan byrokraatti, -
mutta yhä tyyppi, joka pystyy pitämään puolensa.
Ja joka astuu esiin, kun on tarpeen tehdä jotain.
Älä pidä vieraanvaraisuuttani heikkoutena.
Siksikö sanot perämieheni ampumista kylmäverisesti?
Kun hän ei ollut valppaana planeetallasi.
Hän ampui ensin.
Jaksossa on mielestäni vaikutteita useammasta tyylilajista.
Gorian Shardin johtamat merirosvot -
ovat ehdottomasti velkaa klassisille merirosvoille.
Puvustuksen yksityiskohtia myöten.
Meillä oli hauskaa sen kanssa.
Mutta kun todella alkaa tapahtua ja piiritys on käynnissä, -
mandalorialaiset tulevat auttamaan Nevarron asukkaita.
Ja se muuttuu kiivaaksi taisteluksi, joka on kuin -
elokuvasta Pelastakaa sotamies Ryan.
Siitä tulee todellakin täysimittainen taistelukohtaus.
Siinä on räjähdyksiä, käsivarakameroita, -
kaikki taistelukenttätoiminnan tunnusmerkit.
Sitä ihastuu kuvakäsikirjoitukseen, -
jota ei voi toteuttaa.
Kolme ihmistä ilmassa kerralla.
Ja tulipallo.
Tässä paras kohteliaisuus: näyttää CGI:ltä.
On ollut hauskaa leikkiä erilaisilla jutuilla, -
joita voimme tehdä rakettirepuilla, meille annetuilla aseilla -
ja Tähtien sota -säännöillä.
Saimme leikkiä monilla eri hauskoilla ideoilla.
Tällä kaudella on paljon enemmän mandalorialaisia.
On ollut kohtauksia, joissa on yli 30 stunt-näyttelijää yhtä aikaa.
Se, että joutuu valvomaan kaikkea -
ja varmistamaan kaikkien toimivan samalla tavalla ja intensiteetillä, -
on varmaan vaikeinta.
Jo pelkän lukumäärän ja mittakaavan takia.
Saat vähän tulitukea hänen tullessaan.
Sinä tulet esiin, ja Joe ohittaa sinut.
Mutta kun hän ei ammu, katso.
Voit tulla tänne hänen peräänsä.
Tulet tähän.
Kun olet edessä, johdat hyökkäystä.
Aseet ovat luontaisia mandalorialaiselle kulttuurille.
Sitä on todella hauska päästä tutkimaan.
Yksi kauden haasteista oli mandalorialaisten aseiden paljous.
Niiden määrä.
Haluamme yhä käyttää ykköskauden metodeja.
Yleensä aloitamme piirustuksista.
Näytämme kuvat Jonille, Davelle, Rickille ja Dougille.
Saatuamme hyväksynnän aloitamme rakentamisen.
Nämä muutokset teimme Mandon uuteen sädeaseeseen.
Pidensimme piippua kuten halusit.
Teimme siitä neljä senttiä pidemmän -
ja palasimme alkuperäiseen kahvaan.
Se tuntuu silti Imperiumin aseelta. Siisti ase Mandolle.
Mandon sädease on ikoninen.
Rakastan sitä. Se on ollut meillä kolme kautta.
On iso muutos antaa Mandolle uusi sädease.
Mutta se toimii tosi hyvin.
Tähtien sota on aina yhdistänyt teknologian -
sopivaan määrään puhdasta käsityötaitoa.
Se on mielestäni todella jännittävää tässä maailmassa.
Innostun yhtä paljon uusimmasta rekvisiitasta -
kuin droidista, jota rakennetaan.
Tai asusta, miten se istuu ja miltä se tuntuu päällä, -
yhtä lailla kuin Volumesta.
Voisitteko laittaa kypärät päähän?
60 uuden mandalorialaisen luominen -
kolmesta eri heimosta oli mahtavaa.
Teimme selviytyjäasun.
Teimme alkuperäisen piiloutuja-asun.
Ja sitten tutkimme Bo-Katanin ryhmää.
Aiempia Kuolonvahteja tai Yöpöllöjä.
Sanoimme merijalkaväeksi.
Animaatio vaikutti siihen suuresti.
Suunnittelin tämän kypärän lennolla yhtenä päivänä.
Ihanko tosi? -Se oli servetissä, ja...
Halusin Bo-Katanille tietyn tyylin.
Se perustuu tornipöllöön.
Nokka -
ja silmät ovat tornipöllön. -Siistiä.
Oli hauskaa luoda kunkin yksilöllinen kuviointi.
Kaikilla oli pohjimmiltaan sama haarniska, -
mutta näin ne erottuivat toisistaan.
Tavallaan me -
loimme kokoonpanolinjan itse haarniskan luomiseksi.
Mutta sitten löysimme yksilöllisiä tapoja, etenkin selviytyjien kanssa, -
korvata osa haarniskaa -
asioilla, joita löytyisi maailmanlopun kokeneelta planeetalta.
Puulla ja nahalla ja turkiksilla, -
kaikella, millä voisi suojata itseään.
Mutta mandalorialaisten uskonnon takia -
ne on muokattu perinteisiin muotoihin.
B2-taisteludroidi. -Siisti.
Jokainen mandalorialainen kertoo tarinan. Niin sanon aina taiteilijoilleni.
Haluan tietää tarinan tekemiemme valintojen takana -
joka halkeamalle, joka ompeleelle.
Mary, puvustajani, turhautuu minuun, -
koska haluan puhua valmistautumisesta.
En anna hänen laittaa minulle taisteluhansikkaitani.
Teen sen itse.
Sama kuin sitoisin kengännauhani ennen korismatsia.
Se on osa prosessiani.
Tämä on tapa.
Ensimmäiset kerrat kun käytin haarniskaa, -
minun piti luottaa siihen, miltä tiesin sen näyttävän, -
koska se tuntui uskomattoman kömpelöltä.
Se on hauskaa nyt.
Tapaan paljon jäseniä 501:stä, -
Mando Mercsistä ja Rebel Legionista, jotka harrastavat cosplayta koko ajan.
He kaikki nyökyttelevät päätään: "Jep, jep, jep."
Me kaikki aloitamme raakamalmina.
Jalostamme itseämme koettelemusten ja vastoinkäymisten kautta.
Pukunäytteleminen on hyvin erilaista kuin kasvonäytteleminen.
Täytyy todella olla tietoinen, mitä pään liike kertoo.
Jokainen kallistus, jokainen pieni juttu oli niin silmiinpistävä linssin läpi.
Meidän piti olla uskomattoman tarkkoja siitä, mitä teimme.
Se oli niin ihanaa yrityksen ja erehdyksen aikaa.
Bo-Katan Kryze lähtee hakemaan muita maanpaossa olevia mandalorialaisia, -
jotta voimme liittyä jälleen yhteen.
Tämä on neljäs kauteni, kun työskentelen The Mandalorian -perheen kanssa.
Suuri osa jaksosta on uuden planeetan esittelyä.
Ennen näkemättömien henkilöhahmojen esittelyä.
Olette aina tervetulleita kupolin alla olevaan paratiisiimme.
Luin kässärin ja kysyin, -
mitä roolituksen suhteen aiottiin.
Jon sanoi, että näyttelijät kolmeen avainrooliin on jo löydetty.
Jack Black, Lizzo ja Christopher Lloyd.
Sanoin vain: "Selvä. Okei!"
Bombardier. Jon Favreau väittää kirjoittaneensa roolin minulle.
KAPTEENI BOMBARDIER
Taisi kirjoittaa.
Rakastan nimeä Bombardier.
Minusta on kiva ajatella, että olen kovis.
Että pärjäisin oikeasti taistelussa.
Siitä ei ole puhetta.
Käsiksen mukaan olin ennen...
Juu, sopii. -...huoltosuunnittelu-upseeri.
Onko Bombardier tanssija? -Luulen niin.
Hänen nimensä on Bombardier. Nimessä on pommi.
Miten hän voi olla vain huoltosuunnittelija?
Hänellä on sädease. Sitä ei vain näy.
On hauskaa, että Lizzo ja Jack -
ovat esittäneet julkisesti tukensa Tähtien sodalle, -
tälle sarjalle ja hahmoille.
Voi taivas!
Hämmästyttävä, vai mitä?
Laitan Grogu-hattuni päähän.
Olen iso fani.
Heidän innostuksensa oli kerrassaan tarttuvaa.
Kuka ei haluaisi juhlia Bombardierin kanssa?
Kaikki haluavat juhlia Bombardierin kanssa.
Joudun tekemään pikatutkimuksen kaikista tansseista, -
joita on ikinä tanssittu Tähtien sota -leffoissa tai -sarjoissa.
Tarvitsen ehdottomasti ne muuvit.
"SE OLIT SINÄ PELKÄSSÄ UIMAPUVUSSA."
"JOO".
"ESITIT MANDALORIANIN TUNNARIA." -"KYLLÄ!"
"VIIHDYTIN MANDALORIALAISTA JA LAULOIN LAULUA... JOO."
"MINULLA OLI BOBA FETT -KYPÄRÄ, MUTTA LAULOIN MANDALORIAN-TUNNARIA."
"RAKASTAN SITÄ TUNNARIA."
Vähän maistiaisia kulissien takana -ohjelmaan!
Työni Jackin ja Lizzon kanssa oli vain olla keskeyttämättä.
Sillä mikään otto ei ole samanlainen.
Tavoitteeni oli vain pysyä poissa jaloista.
Kuka haluaa haastaa mestarin?
He valoivat niin paljon energiaa ja innostusta -
ja intohimoa jokaiseen hetkeen.
Paraqaatin kuut.
Paraqaatin kuut -
on hitti.
Se muistuttaa meitä jälleen kerran: "Jestas, teemme Tähtien sotaa."
"Eikö olekin hullua?"
Selvä, tämä on...
Jos haluatte pysyä aikataulussa, ottakaa vauva pois minulta.
Nelospaukku! En ole ikinä nähnyt vastaavaa!
Plazirilla on tavallaan tulevaisuuden idealisoitu kaupunki.
He turvautuvat robotteihin osana työvoimaansa.
Kansalaiset äänestivät droidipalvelujen keskeyttämistä vastaan.
He eivät voi elää ilman niitä.
Ajattelimme että olisi loistavaa, -
jos Plazirilla olisi droidien baari.
Voinko auttaa?
Se vähän riippuu. Onko tämä Resistori?
Kyllä on.
Se oli yksi hauskimmista kuvauspaikoista.
Kun katselee ympärilleen, -
näkee droideja kaikista elokuvistamme -
eri aikakausilta.
Kaikki samassa ympäristössä.
Kaikki Tähtien sodan parhaat droidit.
Se oli valtavan hauskaa.
Ja myös todella mutkikasta.
Hän näyttää vähän siltä kuin näyttäisi keskisormea.
Ruskea droidi voisi laskea vasemman kätensä.
On tärkeää kuvata droideissa sitä, -
että suurin osa niistä on toimivia droideja.
Ne ovat konkreettisesti olemassa, ja ihmiset ohjaavat niitä.
Varmaan eniten droideja yhdessä kohtauksessa -
Tähtien sota -jutussa. -Niin.
Mukaan lukien hiekkakulkijassa olleet.
Se oli siistiä. -20 nukkemestaria.
20... -Kompuroimassa...
Enimmäkseen kaksi nukkea kerrallaan.
Jokaisella oli vähintään kaksi nukkea, ehkä kolme.
Sitä aloittaa yksistä nukeista. Kameran mennessä ohi -
hyppää kahden muun nuken luo.
Se oli tosi hauskaa. -Joo.
Näyttää hyvältä. -Legacy-tiimi.
Kiitos paljon.
Brycen jakso on paljon kevyempi -
kuin jotkut muut jaksot tällä kaudella.
Mutta hänellä on myös -
valtavan raskas osuus ihan jakson lopussa.
Bo-Katan menee hakemaan kansaansa takaisin -
ja yrittää saada heidät seuraamaan itseään taas.
Tulin vaatimaan laivastoni takaisin.
Sehän ei enää ole laivastosi, vai kuinka?
Sitten haastan sinut, -
soturina toista vastaan.
Siinä on eeppinen taistelu Bo-Katanin ja Simonin esittämän Axe Wovesin välillä.
Luovutatko?
Ensimmäisellä kaudella, kun hän oli mukana -
minun jaksossani, hänen hahmonsa Axe Wovesin piti alun perin kuolla.
Ja täytyy sanoa, että Simon on aivan ihana.
Osittain siksi haluamme pitää hänet mukana, koska hän on niin mahtava.
En aavistanut yhtään, että palaisin.
Vieläpä tähän tarinankaareen.
Sukat pyörivät jalassa.
Sinusta ei tule koskaan kansamme oikeaa johtajaa.
Et edes ota mustasapelia häneltä.
Hänet sinun pitäisi haastaa.
Omat kätemme ovat vuodattaneet tarpeeksi mandalorialaisverta.
Mandalorialaiset uskovat, -
että mustasapelin omistaja hallitsee Mandalorea.
Sitä ei voi vastaanottaa lahjana. Se on voitettava taistelussa.
Jokainen Kloonisodat ja Rebelsin nähnyt tietää, -
että Bo-Katan otti sen vastaan kerran.
Ja hän uskoo sen hetken johtaneen Tuhannen kyyneleen yöhön,
joka tuhosi planeetan ja väestön.
Bo-Katan on varoittava tarina.
Hän vaati kerran Mandaloren johtajuutta -
vain veren ja nyt omistamasi miekan perusteella.
Väki varmaan odotti Mandoa.
Hänellä oli miekka, hän nousisi valtaistuimelle.
Hän muuttuisi palkkionmetsästäjästä joksikin Aragorniksi.
Tuntui, että siihen oltiin menossa.
Mutta jos katsoo vihjeitä, se toivottavasti johtaa -
samaan johtopäätökseen, johon päädyimme, -
sillä kun hän ensi kerran käyttää mustasapelia, -
se on raskas hänelle. Aseseppäkin sanoo sen.
Tunne se.
Olet liian heikko mustasapelia vastaan.
Se voittaa, jos taistelet sitä vastaan.
Et voi hallita sitä voimallasi.
Mutta sitten Bo-Katan saa käsiinsä mustasapelin, kun Din Djarin on ansassa, -
ja hän käyttää sitä kuin florettia.
Bo-Katan himoitsi mustasapelia kovasti, -
mutta empimättä antaa sen takaisin ennen kuin Din Djarin herää.
Pelastettuaan hänet.
Ja se, minkä monet ehkä odottivat olevan heidän kaksintaistelunsa, -
päätyy siihen, että molemmat pyrkivät ihan muuhun -
ja työskentelevät yhdessä.
Ja lopulta siihen, että kaikki mandalorialaisryhmät kokoontuvat.
Mandalorialaiset.
On aika ottaa kotimaailmamme takaisin.
Tarvitsen vapaaehtoisia molemmista heimoista.
Tarvitsevat toisiaan.
Ja me opimme koko ajan, -
että tarvitsemme muiden apua elämässä.
Siksi nämä jutut ovat niin voimallisia ja samaistuttavia.
Mandaloren puolesta!
Tähtien sodasta etsitään toivoa, -
seikkailun tunnetta, mutta enemmänkin inspiroivaa myönteisyyttä.
Se on ennusmerkki siitä, että uusi aikakausi koittaa meille.
Tähtien sodassa tarvitaan erilaisia tarinoita ja kokemuksia, -
söpöstä ja hauskasta vakavaan ja synkkään.
Vanhoissa leffoissa tiesi, että kun Darth Vader ilmestyi, -
oli aika vakavoitua.
Mutta luvassa oli hauskaa, kun näki jawoja ja ewokkeja.
Se oli vähän kevyempää.
Mutta sitä tiesi myös, että ne kevyet jutut, -
hauskat ja simppelit, voivat lopulta tuottaa tulosta.
Olla merkityksellisiä.
Pienimmät elämät, vähäpätöisimmät ihmiset, -
voivat joskus nousta tekemään suurimmat asiat.
Jos haluaa nähdä Vauva-Yodan kävelemässä ympäriinsä -
metallisessa kehonmallisessa tukirangassa kuten Ripley Aliensissa, -
se löytyy meiltä.
Kyllä. Kyllä. Kyllä.
Se oli mielestäni tosi hauska idea.
En halua menettää kosketusta lapseen, joka olin, kun näin Tähtien sodan.
Olisin rakastanut sitä.
Anna palaa, Grogu.
VAUVA KYYDISSÄ
Minä ohjasin IG:tä, -
joten minulla oli IG kiinnitettynä hartioilleni.
Nämä kaverit ohjasivat vauvaa sen sisällä.
Rick Galinson rakensi IG:n.
Hämmästyttävä taideteos itsessään.
Ontelossa, jossa Grogu asustaa, -
hänellä on kaksi ohjausasemaa kävelyyn.
Ja kun Grogu liikkuu, nämä kaksi saavat hahmon kävelemään.
Se oikeasti liikuttaa Grogua.
Nämä ovat motoroituja, ja meillä on kopio alustasta, -
joka on ohjausasema. Kun liikutamme sauvoja, -
nämä liikkuvat samoin.
Hän näyttää ohjaavan hahmoa eikä päinvastoin.
Kun se näimme sen, tiesimme, että kyseessä on jotain erityistä.
On vakavia paikkoja, ja ihmisiä loukkaantuu taistelussa.
Mutta sitten on tämä lapsi, tämä pieni Vauva-Yoda, -
Grogu...
Hän on täynnä sydämellisyyttä ja myötätuntoa.
Hän haluaa pelastaa ja suojella. Sitä hän haluaa tehdä.
Hän suojelee Mandalorialaista,
joka ei tunnu tarvitsevan turvaa.
Grogu, sinun täytyy nyt olla urhea.
Emme voi vain paeta.
Ellemme tuhoa Moff Gideonia, tämä ei lopu koskaan.
Kaikissa suurissa roistoissa -
on paheellista miellyttävyyttä, -
jonka koemme katsoessamme näitä hahmoja.
Vaikka voimmekin paheksua heidän tekojaan ja motiivejaan, -
mukana on aina ollut tiettyä karismaa.
Vaderista lähtien näillä hahmoilla on ollut vetovoimaa, -
ja sitä mielestäni Giancarlo toi Moff Gideonin rooliin.
Planeettanne runsaiden luonnonvarojen avulla -
olen luonut seuraavan sukupolven mustan iskusotilaan puvun, -
joka on taottu beskar-panssarista.
Vaikuttavin parannus on se, että minä olen sen sisällä.
Giancarlo on tarinankertoja.
Ja hän miettii asiat läpi.
Hän punnitsee ensin ja panostaa sitten täysillä.
Kun työskentelee sellaisen näyttelijän kanssa, -
työskentelee oikeasti kumppanin kanssa.
Näyttelijä auttaa ja kysyy oikeita kysymyksiä.
Se on todellista yhteistyötä.
Tein sen kerran täällä, koska pidin siitä.
Mutta sitten tein sen kerran...
Tein sen vallatakseni Mandaloren kotimaailman taas.
Ja tavallaan pidän siitäkin.
Joten tehdään se.
Osa Mandon menestyksestä johtuu siitä, -
että puhumme mytologiasta ja sankarin matkasta.
Jopa Moffin matka sotaherrana, -
galaksin vartijana, jolla on pyrkimyksensä, -
jopa hänen matkansa on sankarin matka.
Sillä hän etsii jotain, mitä hänellä ei ole.
Se on vaikuttavaa puhetta.
Sillä on monia seurauksia, -
että Imperiumi on kaatunut.
Ja Giancarlon esittämä hahmo -
oli eräänlainen muistutus siitä, mikä entinen Imperiumi oli.
Kauan eläköön Imperiumi!
Mutta hän on monella tapaa myös vapaa toimija, jolla on omat ideansa.
Moff Gideon näyttää todella keskittyneen hiukan enemmän materiaaliseen.
Hänellä oli mustasapeli, jonka avulla hän oli vahvempi.
Hän luo uuden mustan iskusotilaan puvun.
Mitä sellaista puuttui, mitä hän yrittää saada?
No, häneltä puuttui Voima.
Hän haluaa sellaista valtaa. Se mielestäni teki matkasta täydellisen.
Olitte lahjakas kansa, mutta aikanne on ohi.
Mutta kuten huomaatte, Mandalore tulee elämään minussa.
Yksi Mandaloren haasteista oli, -
että halusimme vihjata, että oli salainen tukikohta, -
missä Moff Gideon suoritti kokeitaan.
Mietimme, mikä se miljöö olisi.
Koska itse planeetta on tuhoutunut.
Ajattelimme, että siellä voisi olla luonnonluolia, -
joita Imperiumi voisi muokata -
ja rakentaa niihin Imperiumin estetiikkaa.
Aioimme muuttaa TIE-hävittäjät valkoisiksi.
Mutta sen sijaan, että ne olisivat -
hangaarien lattialla, -
laitoimme ne roikkumaan katosta kuin lepakot.
Lisäämme pieniä tunneperäisiä vihjeitä -
vahvistaaksemme viestiämme.
"Tämä on maanalainen miljöö, Imperiumia, -
mutta näemme sen uudella tavalla."
Se koko miljöö on keskiössä -
lopun jättimäisessä taistelussa.
Olemme Moffin ja Bon välisessä viimeisessä taistelussa, -
Siihen viime kädessä olemme tähdänneet,
joten tehdään hyvää työtä tulevalla viikolla -
ja pidetään hauskaa samalla.
Joten aletaan harjoitella.
Olkaa hyvät.
Rickin jaksossa, jaksossa kahdeksan, on paljon toimintaa.
Se on vaikeaa, mutta rakastan haastetta.
Tuo tuntui hemmetin hyvältä.
Lateef on parhaita stunt-näyttelijöitä, joiden kanssa olen työskennellyt.
Hän on todella hyvä.
Tällä kaudella meillä oli tilaisuus tehdä joitain stuntteja -
ja taisteluita yhdessä, ja rakastin joka hetkeä.
Vaikeinta Kateen kanssa on sanoa hänelle ei,
koska hän haluaa tehdä kaiken. Rakastan sitä.
Oli hetki, jolloin he sanoivat:
"Sinä liu'ut lattian poikki, otat esiin kilpesi -
ja suojaat Mandoa."
"Mutta nouset heti ylös ja alat ampua taas."
"Kipinät lentävät."
"Mutta älä tee sitä, Katee, teemme sen Joannan kanssa."
Sanoin, että sehän on vain polviliuku.
"Juoksu, polviliuku, kilpi ylös, aseita, anna mennä, eikö niin?"
Hän sanoi: "No juu." -Minä siihen: "Selvä, siistiä."
Joten tein sen.
Saattoi kuulla stunttikoordinaattorimme JJ:n kiljuvan lopussa.
Hän kiljui kuin olisin hänen lapsensa, -
joka on juuri tehnyt jotain kiellettyä.
Mutta hän oli myös hiukan ylpeä.
Hän huusi: "Katee!"
"Se oli mahtavaa."
Tuntui kivalta. Olin kauhean ylpeä itsestäni.
Luovuta mustasapeli, niin suon sinulle soturin kuoleman.
Oletuksena oli, että jonain päivänä -
Moff Gideon luultavasti kohtaisi kuolemansa.
Se ei ollut mikään ongelma minulle.
Oli vain kyse siitä, milloin ja miten -
ja kuinka kouriintuntuvaa yleisölle olisi nähdä, miten hänen kävisi.
Rakastan Tähtien sotaa erityisesti siksi, että koskaan ei sanota selvästi, -
mitä todella tapahtuu.
Jopa kun Luke Skywalker menee yli laidan, hän menee yli laidan.
Brutaalia kuolemaa ei näytetä.
Ja aina on se mahdollisuus, että hahmo nousee tuhkasta.
Mandalorialainen on alussa niin yksin.
Luonnehdintansa mukaan hän on yksinäinen asesankari.
Hänen rakentamisensa hahmoksi, joka paitsi hyväksyy perheen -
ja ottaa Grogun ikään kuin pojakseen -
myös hyväksyy muita perheeseen -
ja toimii sovittelijana eri ihmisryhmien välillä -
tuodakseen heidät yhteen, on melkoinen muutos hänelle.
Din Djarin on mandalorialainen, muttei sieltä.
Hänestä on tullut mandalorialainen elämäntapansa, -
arvojensa ja tapaamiensa ihmisten takia.
Jotka pelastivat hänet.
Ja Grogu ei kuulu tähän perheeseen biologisesti, -
vaan koska he täyttävät ne roolit toistensa elämässä.
Olet nyt Din Grogu, mandalorialainen oppipoika.
Tähtien sodassa on enimmäkseen kyse perheestä.
Eri tyyppisistä perheistä.
Ei vain sellaisista, joihin kuuluu isä, äiti ja lähisukulaiset, -
vaan tarpeesta muodostetuista perheistä.
Ystävät tulevat yhteen, -
ihmiset, joilla on yhteistä, muodostavat siteen -
ja tavallaan perheen.
Nykyään on monia erilaisia tulkintoja perheestä.
Luulen, että se on asia, johon ihmiset samastuvat -
tässä hienossa galaksissa.
On kyse enemmän siitä, mitä arvostaa, -
mitä on valmis uhraamaan, mitä pitää rakkaana.
Ja roolista, jonka täyttää toisten elämässä.
Pidän siitä, mihin tämä päätyi.
Se ei ollut välttämättä sitä, mitä aioimme.
Tarinankerronnassa välillä löytää asioita ja niitä nousee esiin.
Se, miten päätimme kauden, -
täyttää yhden länkkärien vertauskuvan, jossa asesankari jatkaa eteenpäin -
ja asiat muuttuvat. Hänen läsnäolonsa on auttanut ottamaan seuraavan askeleen.
Mutta se ei tarkoita, että asesankari kuuluu sinne.
Ehkä hän saa lepotauon, -
mutta uudet seikkailut odottavat kulman takana.
Se voi tuntua yhden seikkailun päättymiseltä, -
mutta se on aina toisen alku.
NÄIN TEHTIIN KAUSI 3
Tekstitys: Timo Porri