Vi står på en jernbanegård i Los Angeles.
Alle skuespillerne er her, og vi har det gøy.
Vi prøver å hente fra... hele Star Wars.
Det hjelper på autentisiteten.
Og entusiasmen er smittsom.
Jeg har vært fan hele livet.
Nå er jeg sammen med andre fans.
Det har vært fantastisk.
ARV
Det er en hel generasjon som var på min alder
da første trilogi kom, som var så gamle...
DAVE FILONI PRODUKSJONSLEDER/REGISSØR
- Andre trilogi. - ...da de så forløperne.
Du jobbet på de filmene.
- Ja. - Det var nyskapende,
slik bevegelseskontroll var nyskapende da.
Nå føles det nostalgisk
- sammenlignet med det vi gjør nå. - Ja.
Du måtte begynne med Star Wars på nytt
etter at folk ikke hadde sett det på hvor lenge?
KATHLEEN KENNEDY PRODUKSJONSLEDER
Jediridderen vender tilbake i 1983. Vi var i 99.
Jeg gikk på skolen.
Jeg var plassanviser på RKO Keith's i Flushing da filmen kom.
Jeg var barn da den første kom,
da den siste kom, var jeg sammen med ewokene.
Det var ikke lenger hovedfokuset mitt.
Jeg hadde gått til Mad Max og Landeveiens kriger og slikt.
RICHARD BLUFF ANSVARLIG, VISUELLE EFFEKTER
Hvordan var det å...
Snakket dere om dette mens dere jobbet med det?
Hva Star Wars var?
Eller handlet alt om Georges ønsker?
Jeg gikk inn i bransjen på grunn av Star Wars.
Jeg var 14 da Star Wars kom ut...
HAL HICKEL ANIMASJONSREGISSØR
...og tenkte på hva jeg skulle bli.
Du hadde maskinteknikk eller arkitektur og...
Men så kom Star Wars ut,
og det skjedde masse spennende i underholdningsbransjen.
Det ga veldig energi og inspirasjon.
Det fikk meg inn i bransjen. Så...
JOHN KNOLL STAR WARS: EPISODE I - DEN SKJULTE TRUSSEL
Jeg havnet til slutt i ILM med håp om
å jobbe med noe like stort og ambisiøst som en Star Wars-film.
Jeg var på riktig sted til riktig tid
da George forberedte nye Star Wars-filmer.
- Var du i ILM da? - Ja.
Du var der da de sa: "Vi skal lage Star Wars"?
Skjedde det slik?
På en måte og...
Alle i ILM elsket Star Wars,
men de trodde ikke det ville bli mer. Så sier George:
"Vi lager tre Star Wars-filmer til."
Vi hadde årlige firmamøter og...
...George snakket med alle og svarte på spørsmål,
og hvert år spurte noen...
- "Hva med Star Wars?" - "Blir det flere filmer?"
Og...
I mine første år der var han vag:
"Kanskje en dag."
Et år spurte noen ham om det samme,
og han sa: "Ja, kanskje."
Jeg kan bekrefte det, for jeg var der
for filmene mellom, Indiana Jones-filmene.
Jeg tror han alltid tenkte på om han skulle lage flere Star Wars-filmer,
og han regisserte ikke Indy-filmene.
Han var ikke med på innspillingene...
- Det var Steven. - Hovedsakelig han.
- Han produserte. - Nettopp.
Alle som George og alle filmskapere
blir til slutt utålmodige
hvis de ikke får være med på innspillinger.
Og hans hang til å presse teknologien,
det gjorde vi ofte
på alle Indiana Jones-filmene.
Men det var ikke som Star Wars.
Og når vi presset teknologien
ved å lage de filmene,
tenkte han på hva de ville bety for Star Wars.
Star Wars er så viktig for folks liv,
og de ser det regelmessig...
DAVE FILONI PRODUKSJONSLEDER/REGISSØR
...at når du sier: "George Lucas skapte det",
tror jeg ikke folk skjønner hva det betyr.
Jeg tror jeg gjør det, men jeg jobber med ham og har sett ham skape det.
Jeg har sett personen som finner på dialogen
og forstår Anakin Skywalker og Luke Skywalker
på et dypt nivå,
fordi de er en del av ham.
Som ansatt i Lucasfilm respekterer jeg det.
Jeg har aldri følt at Star Wars var mitt.
Jeg er priviligert som får fortelle historien
og takknemlig for at jeg får gjøre det sammen med George
og at jeg får skrive historier
og prøve å fortelle dem, og han sa:
"Jeg mente ikke det", eller "det funker ikke slik."
Han rettet på det fordi han burde. Historien er hans.
Han skapte universet, Millennium Falcon, Chewbacca, Yoda.
Han kom på Darth Vader og alt sammen,
og du må bruke det og holde deg til det dette er
og gjøre som George,
som forteller historiene på stadig nye måter.
Jeg føler ærefrykt...
BRYCE DALLAS HOWARD REGISSØR
...for Star Wars og magien i den.
George har alltid brukt samarbeidspartnere
for å se hva de kan gjøre.
Han forstod at figurene
skulle utvikle seg på måter George kanskje ikke forutså.
Han har alltid vært inkluderende slik.
Han har alltid ønsket å skyve historien
i retninger der andre fortellere er med.
Bra.
RICK FAMUYIWA REGISSØR
Jeg elsker Star Wars på mange forskjellige måter.
Og det var kult at det var en galakse,
og som barn
følte jeg at det var historier i galaksen
jeg kunne være med på å fortelle,
selv om det bare var jeg og venner,
eller jeg og actionfigurene mine.
Le.
Og flammer!
Rolig.
Det er fascinerende å oppleve det som barn.
PEDRO PASCAL MANDALORIANEREN
Å få fantasien beriket av disse historiene.
Det fins universelle temaer i Star Wars-historiene,
og ironisk nok føler folk at selv om det er fantasy,
viser det verden vi lever vi,
i dens rikdom, forskjeller og konflikt.
Krig gjør ingen stor.
Star Wars
har alltid handlet om unge drømmere og tøffinger
og alt annet, og så...
Det flotte med teamet
er at alle kommer med egne erfaringer
til et univers og en galakse som kan støtte dem.
Jon ønsker å se det,
og alle vil ha sitt eget syn
på hva som gjør Star Wars spesielt for dem.
Nettopp derfor er denne serien så spennende,
fordi den rommer alt det,
fordi galaksen alltid har vært så stor.
- Som i gode gamle dager. - Ja, som den gangen.
OPPFINNELSENES MESTER
La oss snakke om George og alt... For folk skjønner ikke...
La oss si alle gjennombruddene
hans, og begynne med...
- Jeg begynner... - Vi tar en selskapslek.
Alle sier en.
Som ny i firmaet fant jeg til min forbløffelse ut
at det var over 126 patenter...
KATHLEEN KENNEDY PRODUKSJONSLEDER
...ny teknologi som han hadde skapt.
- Utrolig. - Som Edison Lab.
Jeg tar en. Første dataanimerte figur.
- EditDroid. - EditDroid ble til Avid.
Bevegelseskontroll.
For miniatyrene i Kerner?
Ja. Første bevegelseskontroll-system på Star Wars, første film.
Et godt spørsmål du vet svaret på er
hvilken Star Wars-film som har flest praktiske miniatyrer,
- av alle filmer. Inkludert de nye? - Episode I.
- Den skjulte trussel. - Det er kun miniatyrer.
Alle trodde det var CG, men det var miniatyrer.
- Modeller. - Ja. Vakre og store modeller.
Hva annet har vi?
HAL HICKEL ANIMASJONSREGISSØR
Det er ikke én ting,
men Jurassic Park forandret masse innen visuelle effekter.
Det var vendepunktet.
Tidligere hadde du krom-T-1000.
Folk tenkte: "Det passer som datagrafikk,
"han er av krom. Det ligner ingen ekte person."
Det var andre ting som var...
Abyss begynte det, og det var også ILM.
Abyss, T2 og Jurassic,
og først da så folk at det var kjøtt og blod.
Det var ikke andre som laget Abyss, og så laget ILM Jurassic.
Den gangen var det svært få steder.
Da dinosaurene ble vist for første gang,
tenkte jeg: "Jeg må vite hvordan de gjør dette",
for jeg skjønner at det er datagrafikk.
Jeg kunne lære dette.
Jeg blir aldri verdens største tegner eller maler,
men jeg kan lære å gjøre dette på en datamaskin.
Jeg kan lese og finne folk, for dette vil eksplodere.
Slik begynte jeg reisen min.
Det var da jeg så filmen og så tingene jeg måtte vite.
Når jeg hører deg snakke om dette...
...vil jeg høre fra dere, på grunn av det vi gjør
og det vi blir begeistret for.
Hva slags filmopplevelse
som fikk dere til å tenke: "Jeg vil gjøre dette"?
For meg var det den opprinnelige King Kong. Jeg så den som barn,
og likte ikke behandlingen av Kong.
Mamma hjalp meg med å skrive et brev
til den lokale TV-stasjonen jeg anså som ansvarlig, og...
Jeg ble interessert i stop motion,
så jeg drev med det da Star Wars kom ut.
Jeg var 13 og filmet stop motion med et Super 8-kamera.
Star Wars utvidet
interessen min for visuelle effekter.
Hvordan Lukes speeder og lyssablene ble laget,
romskipene og alt annet. Det avgjorde saken.
Jediridderne vernet freden
i den gamle republikken.
Det var før den mørke tiden.
Star Wars påvirket meg sterkt,
for den kom ut i 77. Jeg ble født i 66,
så jeg var i riktig aldersgruppe.
Jeg husker ingen reklamefilm,
men at jeg så et bilde i avisa,
The New York Post, om filmen.
Jeg så bildet av Chewbacca og Han Solo.
Uansett overskriften var jeg fascinert.
Jeg så den, og det var bare...
Jeg ble helt bergtatt.
Jeg bare måpte.
Smaken min ble formet av George Lucas' Star Wars.
Jeg husker tydelig
at jeg vant billetter til Jediridderen vender tilbake.
Det føltes som gullbilletten
til Willy Wonkas sjokoladefabrikk.
Korrekt, R2. Vi skal til solsystemet Dagobah.
Jeg må innfri et løfte
til en gammel venn.
Barnefantasien er merkelig,
for jeg husker klart
at jeg visste at vi hadde billetter til 15.00-forestillingen...
STAR WARS JEDIRIDDEREN VENDER TILBAKE
...og stirret på plakaten.
Jeg er sikker på at Luke Skywalker
holdt lyssabelen.
Det føltes som om kameraet skulle ha vært der,
nær ansiktet og hånda mi, med Star Wars-musikk til,
og jeg tenkte: "Jeg får se filmen."
Velkommen, unge Skywalker.
Jeg har ventet deg.
Når slike filmer berører fantasien din som barn,
former det mye
og setter en standard for underholdning
det er vanskelig å etterleve.
Han er din, dusørjeger.
Da jeg begynte å studere filmskaping nærmere...
...verdsatte jeg genialiteten til Star Wars
og det Lucas hadde skapt.
Jeg leste mer.
Heltens reise og alle de bøkene...
JOSEPH CAMPBELL HELTEN MED TUSEN ANSIKTER
...og begynte å verdsette Joe Campbell
og forstå mye mer.
Luke,
du forstår ikke din egen betydning.
Du kjenner ikke dine egne krefter.
La meg lære deg opp.
Star Wars var mer enn banebrytende.
Det var som en åpning til et annet univers
jeg ikke hadde opplevd.
Kraften gir jediridderen styrke.
Det er et energifelt
som utgår fra alt levende...
...og som binder galaksen sammen.
Det var ganske fenomenalt.
Ikke bare slik det var da, men slik det har blitt.
Jeg feirer suksessen din.
Fordi den er min også.
MODERNE MYTOLOGI
Noe jeg ikke likte før senere i livet,
var Lukes opplæring i Imperiet slår tilbake.
Greiene med Yoda
forstod jeg ikke da jeg var barn.
Jeg fikk hetta da han gikk inn i hulen
og så ansiktet sitt i masken. Jeg tenkte: "Hva slags film er dette?"
"Ikke som forrige."
RICK FAMUYIWA REGISSØR
Men mørket og alle budskapene,
og favorittreplikken min...
Definitivt i den filmen, var da
han prøvde å få skipet ut av sumpen.
Han får det ikke til og så...
Så får Yoda skipet ut,
løfter det i været og setter det ned,
og Luke sier: "Jeg kan ikke tro det."
Han sier: "Derfor mislykkes du."
Det er så bra.
Jeg fikk frysninger da du sa det.
BRYCE DALLAS HOWARD REGISSØR
Totalt.
Du liker den scenen når du ser den på nytt.
Du ser den på nytt og tenker:
"Det er så dype temaer..."
Særlig åndelige og...
Måten han presenterte seg selv på.
Luke tror han leter etter en stor jedi, og...
- "Krig gjør ingen stor." - Ja.
DEBORAH CHOW REGISSØR
Det var spesielt at de blandet skapninger
og dukke-greier med spillefilm.
Jeg tror ikke noen har gjort det slik.
Apropos opplæringsscenen,
da jeg prøvde å lage montasjen
med ugnaughten og prøvde å lære IG å gå,
var den tonen vanskelig å finne.
I tredje episode var det klart
at det var en western, Yojimbo.
Tonen var klar, lyrisk og poetisk.
Den blandet og prøvde å gi noe
- med stor tyngde... - Ja.
...med en droide og en animatronisk ugnaught, som er...
Det lærer ham.
- Det er... - Flott...
Det var spesielt. Ingenting annet...
Ingen annen serie eller verden gjør det.
- Vi snakket om dette. - Det er vanskelig.
Han holder droiden som en pietá.
For vi måtte ta droiden, som var forferdelig,
og skulle skyte byttet.
Og han skjøt ham.
Han hadde ingen personlighet.
Mando hatet droider på grunn av opplevelsen sin.
Og denne bestemte droiden er spesielt slem.
Hva kunne denne greia gjøre for å sone?
Noe av det skjedde gjennom den vakre, lyriske prologen...
Det er dumt, men også,
men jeg liker det slik.
Det er veldig fengende.
- Jeg liker at han vugger den... - Ja.
...og Nick Noltes tale om hvordan han fant ham,
pleiet ham frisk og lærte ham ting.
Og du ser alt du filmet som...
Og kamera går
- fra det ene til det andre... - Poetisk og unikt.
Animasjonen er flott. Vi har jobbet lenge med det
slik at det passet den tonen.
Så kommer han ut av det,
og alle overbevises, men Mando tviler.
Og det er ikke før på slutten
når han ofrer seg selv. Han vil ikke at du skal dø.
Så den vendingen, å fortjene det på to episoder,
og ta den figuren, gir Mando en utvikling.
IG utvikler seg også.
Du tar morsomme og kule figurer
og gjør dem actionfilm-aktige,
slik at det får sjel og særpreg.
Slik er det også i western-filmer.
Det er en dyp følelse i dem,
selv om du tror det handler om skyting
og å hoppe fra hesten til vogna.
Men det handler om menneskelighet.
Og du får det
- med to ikke-mennesker. - Ja.
- Og du dreper begge, Jon. - Ja.
- Det er sant. - Ja.
- Stakkars ugnaught. - Det hører med.
Hvis ikke, blir det likegyldig.
Dette er en utvidelse av mytologi.
Fortellinger for den oppvoksende generasjonen.
Livsvisdom gjennom underholdning.
I kulturen vår gjør du det med film.
Størrelsen betyr ingenting.
Dømmer du meg etter størrelsen?
Først sier du det,
for det sier filmskaperne du ser opp til.
Men jo mer du lærer om dem, skjønner du at det er sterkt.
Historier med utvikling er fortsatt viktige,
og ideen med offer, utholdenhet og utvikling gjennom utfordringer.
Og all informasjonen som følger med.
Når man velger å gå mandalorianernes vei,
er man både jeger og bytte.
Det fins nok en helt på en slik reise i oss alle.
På leting etter og forbindelsen til faren,
og selve begrepet far.
Forbindelsen til altet og hvordan vi går inn i det
og utnytter det,
og hvordan det viser oss hvordan vi skal fortsette reisen
som følge av den informasjonen, og hvordan vi kjemper mot det.
Og den kampen starter en konflikt i oss
som ikke lar oss fortsette reisen.
Jeg kan ikke drepe min egen far.
Da har keiseren vunnet.
Du var vårt eneste håp.
Det er usedvanlig at en kreativ kraft
forstår noe jeg ikke skjønte
da jeg var tidlig i 20-årene.
Jeg lette etter noe som alt fantes,
men jo mer mange av oss studerte eller modnet,
eller ble litt mer utviklet,
forstod vi hva George Lucas sa i en film.
Den handlet om mye mer enn det først virket.
Jeg må redde deg.
Det har du allerede gjort.
HELTENS REISE
Forløperne var svært vanskelige.
Hvordan fortelle en historie vi har vokst opp med, om Anakin Skywalker?
I Den skjulte trussel så du ting du hadde tenkt deg, som jedirådet.
Ingenting var som forventet,
men det viser hvor kreativ George er.
Han ser det annerledes og viser det.
Jeg elsker kampen med Darth Maul,
ikke fordi den er med lyssabler, men fordi George er flink
til å vise hvorfor kampen er viktig, hver gang.
Obi-Wan-Darth Vader-kampen
er ikke vakkert iscenesatt,
men så mye står på spill. Det er så meningsfullt når Obi-Wan dør
at vi føler oss som Luke.
I Den skjulte trussel
slåss to jedier mot en skurk.
Maul ser ut som en skurk.
Og er ond, slik ansiktet
og lyssabelen hans viser.
Det som står på spill, er hvordan Anakin blir,
for Qui-Gon er ikke som andre jedier.
Filmen viser det.
Qui-Gon kjemper fordi han vet han er faren Anakin trenger.
For Qui-Gon skal jedier fortsatt bry seg
og elske, og det er ikke ille.
De andre jediene har blitt så politiske
at de har sporet av.
Yoda skjønner det i den andre filmen.
Men Qui-Gon ligger foran alle.
Derfor sitter han ikke i rådet, men kjemper for Anakin.
Det er Duel of the Fates. Skjebnen til barnet.
Og utfallet av kampen vil avgjøre om Anakin...
Livet hans vil forandres totalt. Qui-Gon taper, selvsagt.
Farsfiguren...
For han visste hva det betydde
å ta barnet fra moren han var knyttet til,
og han har bare Obi-Wan.
Obi-Wan lærer i starten opp Anakin ut fra løftet til Qui-Gon,
ikke fordi han er glad i ham.
Når de finner Anakin på Tatooine, sier han:
"Dette er nok en ubrukelig livsform."
Han sammenligner Anakin med Jar-Jar.
Han sier: "Dette er bortkastet tid. Hvorfor gjør vi dette?
"Hva er viktig med skapninger som Jar Jar Binks
"og denne gutten? Dette er bortkastet."
Han blir en bror for Anakin, men ingen farsfigur.
Anakin har ikke familien han trenger.
Han mister moren sin i neste film.
Han redder henne ikke, som han lovet.
Han blir sårbar.
Og Star Wars handler egentlig om familie.
Så øyeblikket mange anser som
en kul lyssabelkamp,
er helt avgjørende for forløper-trilogien.
Og Maul gjør det han skal
og døde før George fikk meg til å ta ham tilbake.
Men han døde og viste at keiseren er egoistisk.
Han bruker folk, og nå skal han bruke dette barnet.
Det viser seg også i replikken som skremte meg som barn
da keiseren sa til Luke: "Nå er du min, som faren din."
Og da jeg var barn, var ideen om
at en ond person skulle besette faren min
og få ham til å gjøre ting eller gjøre ham ond, skremmende.
En forferdelig tanke.
I Jediridderen vender tilbake
har ikke Luke gjort noe som viser at han er ond.
Han har en tendens til ondskap, og folk ville at Anakin
skulle ha vært ondere.
Nei. Jeg trodde at Luke ville bli ond
i Jediridderen vender tilbake. Det lå i kortene.
Jeg trodde han ville drepe keiseren.
Ut fra Georges utforming av historien, visste jeg at det var galt.
Når han sier: "Du vil ha våpenet ditt.
"Slå meg ned. Jeg er forsvarsløs",
vil han at han skal gi etter for sinne, hat
og frykt. Strukturen George la i alle filmene,
virkeliggjøres.
Han reddes ikke av forbindelsen til Kraften
eller ferdighetene han lærte.
Det er ikke alle disse fordelene
som har gjort ham sterk.
Det som redder Luke, er hans evne til å se på det,
se på faren sin og si: "Nei.
"Jeg skal kaste våpenet og ikke gjøre det.
"Jeg skal bli uegennyttig."
Han sier: "Jeg er en jedi, som faren min."
Men det han egentlig sier...
Jeg liker det. Han sier: "Jeg er glad i far,
"og du kan ikke forandre det."
Keiseren forstår ikke det.
"Hvorfor ikke ta makten i galaksen?
"Hvorfor ikke ta den?"
Da må Anakin være faren han aldri hadde.
Han må gi fra seg makten over galaksen
og redde sønnen sin.
Det uegennyttige gjør han for sønnen sin.
Og det redder ham...
Far og sønn redder hverandre,
og det fungerer perfekt,
og slik er det fra Den skjulte trussel til Jedi.
Dette handler Star Wars om.
Når han tar av hjelmen...
Det var en del av...
- Ja. - ...skjebnen hans?
Det er en del av skjebnen og hvorfor vi skal bry oss.
Det handler ikke om X-winger eller alle...
Kulissene rundt Star Wars, selv om det er viktig.
Men vi reagerer sjelfullt...
Vi ønsker ikke bare en actionfilm, men å føle oss løftet.
Og Star Wars-filmene gir deg en god følelse.
Jeg føler at jeg vil være med på det.
Det går jeg alltid tilbake til med Star Wars.
Denne uegennyttige handlingen og familiedynamikken,
som er så viktig for George
og det grunnleggende i Star Wars.
Det ligger i oss, og jeg liker
at det viser at det fins håp,
at vi egentlig ønsker å være gode.
At vi kan bli drevet til ondskap,
men også holde ut ved å være uegennyttige.
Georges historie er full av håp.
Han har gjentatt det ofte når jeg har møtt ham,
etter at vi har laget ting uten ham:
"Husk at historiene skal ha håp.
"Gi det til barna, for de trenger det."
Det må vi huske.
Ble dere nedstemt eller oppløftet?
- Det var vakkert. - Vi er ferdige.
- Det hjelper meg. - Ja.
Norske tekster: Jon Sæterbø