SÄKERHETSVAKT
Hallå?
Är det nån här nere?
KÖK
VARNING!
Lägg av, annars slutar jag! Jag fick nästan hjärtattack.
- Du skulle ha sett din min, din mes. - Din jävla idiot!
Gör du om det där...
Hallå?
- Vad i helvete var det där? - Det lät som några skrikande ungdomar.
Fan också!
Du, din andedräkt...
SOMMAREN 2011
SPINDELKRIGEN
Överraskning!
Men hörni, först en resa till Hawaii och sen det här. Det är för mycket.
- Hej, jag är extrahjälpen. - Jag ångrar att jag gav dig reservnyckeln.
Nog för att vi har en del att packa, men vi ville ändå klämma in det här.
Kom igen och blås ut ljusen nu, födelsedagsbarnet.
Tack.
Hon lugnade sig när vi sa att hon inte var på ön längre.
- Hon togs hit med ambulansflyg. - Jag förstår.
- Får jag prata med henne? - Hon borde vara okej nu.
- Säg bara till om hon får panik. - Visst.
Jag är inspektör Peterson från Mauipolisen.
Jag ska utreda vad som hände i går kväll.
Tydligen hade du en traumatisk upplevelse på ön Kilahuna.
Lokalborna hittade dig irrandes på en väg. Du var knappt vid medvetande.
Jag har förstått att du inte reste ensam.
Var du här med tre vänner?
Då sa hon: 'Du kanske trivs bättre utan tröja.'
Jag svarade: 'Frun, jag vill inte verka respektlös.'
'Men det är precis därför jag blev poolkille.'
Wow... Hur ser ditt liv ut?
Det ser ut så här: Och sen lite...
- Allvarligt? - Jag försökte bara leva mig in.
Åker vi på semester med de här idioterna så lär vi återvända hem i liksäckar.
Så du hänger alltså inte på? Jag kan alltid ringa tanten...
Ja, för hon finns ju på riktigt...
Hörni, jag kan verkligen inte fatta det här.
Jag skulle säga 'nyp mig', men jag vet inte var Sam har haft händerna.
Jo, det vet du visst.
- Vidrigt! - Jag vill inte veta.
Nej, du förtjänar det här. Hur annars ska du avsluta din bok?
Ja, för Stephen King säger att detaljerna är avgörande.
- Du läser inte ens. - Tajmingen är perfekt.
Jag har ett utkast klart, men jag vill att nästa del ska vara mer specifik.
Ingen får åka till själva turistorten, men bara att vara på Hawaii
kommer att bli så...
Varför är ni alla så konstiga?
Okej, vi har faktiskt en till överraskning åt dig.
Vi har hittat nån som tar oss till ön.
Det är ju omöjligt!
Sen turistorten stängdes har hela ön spärrats av.
Lokalborna säger inte ens dess namn.
Säg det nu.
Ön Kilahuna!
Packa ner vitlöken, för nu blir det paranomalt!
Vad ska jag säga?
Polisen som var på plats
hittade den här. Är det din telefon?
- Är de i fara, så kan våra män... - De är kvar på ön.
Vilka då? Dina vänner?
Miss Sanders, jag förstår att det är jobbigt att prata om.
- Är dina vänner i fara, så måste vi... - Jag kan inte hjälpa dem.
- Jag förstår inte. - De är döda.
Döda.
Hur? Har nån gjort det här mot dig?
- Hon gjorde det. - Vem är hon?
Flickan med halvt ansikte.
Jag kommer att kunna ha riktiga bilder på presentationen.
'Baserad på riktiga händelser.'
'De första som besökt turistorten sen den tvingades stänga ner.'
Ja, bara sälj in det!
Stopp där. Bara så att jag fattar.
Jag vet att turistorten är hemsökt, men har alltså ingen varit på ön?
Sam, är du rädd? Är du skraj att spökmannen ska ta dig?
Han är inte verklig.
- Det är inte honom du ska vara rädd för. - Inte det?
- Du sa att han inte är verklig. - Vem, då?
- Visa Youtube-klippen du skickade. - Ja, de är skräckinjagande.
Okej, först ska vi komma i stämning.
Hej och välkomna till veckans avsnitt av Paranormal P.I.
I dag ska vi till Hawaii för att skilja på fakta och fiktion.
Det är känt att det spökar där.
Det finns ett antal myter för paranomala utredare att utforska.
I det här avsnittet ska vi fokusera på en av dem:
Den nu övergivna och hemsökta turistorten på ön Kilahuna.
De hawaiianska öarna är fulla av övernaturliga fenomen.
Ön Kilahuna och hotellkomplexet här
var en gång en fantastisk turistort som nu står övergiven.
Den är nu avstängd på grund av några bisarra och oförklarliga händelser.
Lokalborna anser marken vara helig då stamkrigen utkämpades här,
förbannade av krigsblod.
Komplexet byggdes i början av 90-talet och skulle bli en turistmagnet.
Men efter öppnandet kom det in anmälningar om hotfulla hemsökande.
Det ni ser är de sista klippet från turistorten
taget med en modern drönare.
Vi vet inte vem som filmade eller lade upp videon.
I ett rum var särskilt drabbat av skräckinjagande upplevelser.
Rum 306.
Gäster i detta rum har rapporterat att de sett paranormal aktivitet.
En del besökare hörde röster,
såg blinkande ljus och skrift på badrumsspegeln.
Hotellpersonalen började vägra att betjäna rum 306,
vilket ledde till att rummet spärrades av.
En ande här på turistorten har ett mer fruktat rykte än nån annan.
Ett spöke som lokalborna kallar flickan med halvt ansikte.
Enligt sägnen bodde hon i byn och attackerades och dödades här på ön.
Hon blev brutalt strypt med ett rep och lämnades att dö i djungeln.
Djuren åt hennes kropp.
De ansvariga för hennes död sägs ha bott på turistorten,
men inga misstänkta åtalades.
Det sägs att flickan fortfarande hemsöker ön och turistorten
i jakt på förövarna för att utkräva evig rättvisa.
Försvinnanden kopplas till synerna.
Lokalborna tror att flickan tagit dem och deras själar
att vandra på ön med henne i all evighet.
Efter bara två år stängdes till slut turistorten för alla besökare.
Enda färdmedlet till ön är den dagliga färjan för lokalborna
som håller sig på ena sidan och har en mindre vaktstyrka
för att förhindra intrång och vidare utredning av händelserna
ifall historierna om Kilahuna och turistorten är sanna.
Lokalborna vägrar hjälpa nån att ta sig till turistorten.
Mysteriet kommer troligen förbli olöst.
- Toppen, nu vill jag verkligen åka dit... - Det är bara folktro som på andra ställen.
Det finns alltid praktiska förklaringar, men...
Inte på Kilahuna. Det har skett oförklarliga försvinnanden.
Lokalborna tror på att flickan med halvt ansikte.
Och min moster tror att man bli förkyld om man går ut med blött hår.
Det beror på att man faktiskt blir förkyld om man gör det.
Jag menade inte så. Det är vidskepelse.
- Visst är det så, Lex? - Bara ett sätt att ta reda på det.
Vi måste hitta flickan med halvt ansikte!
Mitt ansikte är halvt!
Ta bort de där.
- Usch, det är så vidrigt! - Jag följer ändå med.
Legenden om flickan med halvt ansikte?
Den har jag inte hört på ett tag.
Det är ingen legend.
Har du varit på ön?
Ja, en gång när jag var ung.
Jag minns ryktena och att de stängde ner turistorten på grund av det.
Den borde aldrig ha byggts.
Det kan nog bli en fantastisk bok.
Den skrämde livet ur mig som barn.
Låt oss fokusera på vad som hände dig när du kom till Hawaii.
Får jag spela in ditt vittnesmål?
Pappersarbete.
Det var så vackert.
- Har ni plats för en till? - Nu drar vi.
- Hyrbilen kunde ha varit lite bättre. - Vad är det för fel på den?
- Den är enorm. - Vad är det för fel på det?
Ja, men det var den sista de hade.
Simmarkroppar är ju bättre än biffar, du vet.
Jag vill det, men herregud...
- Det hade varit en fin Instagrambild. - De vill alltid ha mer.
- Var ligger turistorten? - I närheten.
Vi ska bara öluffa först.
Öluffa?
Det var en överraskning.
Överraskning!
Ingen sa nåt om en helikopter.
För då skulle nån kanske klaga.
- Det skulle jag aldrig göra. - Där ser ni.
Det är enda helikoptern som kan ta oss till andra ön.
- Kan vi inte ta båt i stället? - Vi har redan missat den i dag.
- Det här är billigare. - Det blir kul.
Är ni redo att flyga?
- Nu åker vi! - Visst...
Då så.
Vi borde nog ha tagit båten.
Gör er redo nu, soldater. Dags att jaga, Lex!
Helikopter 9WH på östra rampen, redo att lyfta med L.
Avgång österut.
Jag hoppas att den här lyfter.
Den... Jag bara skojar.
Du missar nåt, Lex.
Öppna ögonen.
Vad tror du om turistorten? Är det sant?
Jag har hört historierna.
Så det är sant?
Nej, jag tror att det bara är en bluff.
Där ser du. Jag gillar den här snubben.
Hur många bor på ön?
Några enstaka på södra sidan.
Det bor färre på turistortsidan eftersom vägarna inte har underhållits.
- Har du varit där? - Nej, jag åker inte till såna ställen.
Hur vet du att det inte är hemsökt?
Det har jag aldrig sagt...
Man kan ta sig på olika sätt till vattenfallet.
Håll er på stigen.
Gå inte där det finns varningsskyltar.
Man vill inte fastna här om det blir översvämning.
Ingen kan hjälpa er och det finns ingen mobiltäckning.
Det går bara en enda båt i kväll om ni vill lämna ön.
Den går klockan 19.00. Se till att inte missa båten.
Jag ställer ett larm så att vi inte missar den.
- Vänta, så du flyger inte tillbaka oss? - Tack och lov.
Nej, kaptenen här har inte sagt nåt om en returresa, så...
- Ha så roligt, hörni. - Tack.
Varsågod.
Fint. Han kommer att låta oss dö.
Sam, varför säger du alltid så där?
Nu går vi. Vi har bara sex timmar på oss.
Bara sex timmar.
Jag är nog född till ötjej. Kan vi inte flytta hit allihop?
- Jag skulle aldrig kunna bo här. - Varför inte? Det är vackert.
Jag behöver folk och saker att göra.
Man kan göra allt här. Gå till stranden, surfa eller vandra.
Visst, men nej.
Jag fixar det inte utan strippklubbar.
- Allvarligt? Strippklubbar? - Jag älskar det.
Tack, förresten.
För vad då?
För det du gjorde.
Vad har jag gjort?
Att du tog mig hit.
Det var allas idé.
Jovisst, men Bree kan ha nämnt att du betalade min biljett.
Jag vet hur mycket du gillar sånt här.
- Jag uppskattar det verkligen. - Det var så lite så.
Jag är bokstavligen redan andfådd.
Det kan bero på alkoholen.
Så originellt... Du borde skriva det i nästa bok.
Du borde vara glad att du har inspirerat mig att skriva nåt.
Jag vill inte vara med i nåt om det handlar om spöken.
- Varför tror du på det där? - Vill du verkligen höra min förklaring?
Ja, det vill jag. Allvarligt.
Som du vill.
Först och främst...
Om det inte finns en annan dimension, hur kan man då förklara
att varje religion sen människans begynnelse tror på livet efter döden?
Dessutom pratar de om att kommunicera
med döda släktingar eller gudar.
Och att be och att fira högtider som de dödas dag och shamaner.
Visst, men jag tror...
Jag tror att folk hittar på historier.
Hur jorden skapades, hur människan utvecklades och varför vi är här...
För att de där historierna ger folk nåt att tro på, eller hur?
Det i sin tur får dem att må bättre och även bete sig bättre.
Bibeln, Koranen, grottmålningar... Alla de här religiösa skrifterna
lovar ett underbart liv efter döden för att det får folk att må bättre.
De behöver nåt att tro på, därav historierna.
- Men jag kan ha fel. - Visst.
Så du tror alltså,
att eftersom folk vill tro på nåt, så är det bara en enda bluff?
Just det.
Okej, men alla bildbevis
som finns av andar, då?
Fejk.
Syner av en poltergeist med ett flertal ögonvittnen.
Nonsens.
Min mormors ande besökte mig natten hon dog.
Definitivt fejk.
- Du menar allvar. - Jag vet att det låter fånigt.
Men det hände faktiskt.
När jag var liten pratade jag inte så ofta med mina morföräldrar.
Jag satt på mitt rum och gjorde mina läxor en kväll
och såg att hon satt där i hörnet på en stol.
Hon var inte fysiskt där, men jag såg hennes ansikte tydligt.
Och hon log åt mig. Hon tittade mig rakt i ögonen.
Hon behövde inte säga nåt för jag visste att allt skulle bli bra.
Och sen försvann hon.
Jag sa det till mamma och hon stirrade på mig som du gör nu.
- Jag lyssnar. - Som om jag var galen.
Morgonen därpå ringde de och sa att hon hade gått bort.
Så jag kollade upp det.
Det visar sig att många har fått besök av släktingar eller andar
när de lämnar jorden och går vidare till en annan plats.
- Men jag kan ha fel. - Det kan jag inte argumentera emot.
Toppen. Vilken väg ska vi gå nu?
Där finns en karta.
VANDRINGSLED
- Okej, vi är alltså här. - Nej, vi är här.
- Nej, det är vi inte. - Bree... Kan du peka norrut?
- Är det nåt som folk vet? - Precis vad jag trodde.
- Och nu har vi gått vilse. - Nej då, titta här.
Vi gick i land på stranden, tog stigen hit och nu är vi här nånstans.
Precis. Därför ska vi gå till vattenfallet.
Nej, hörni. Vi ska ju till turistorten.
Stigen finns inte på den där kartan, men den verkar gå raka vägen dit.
Lex, det är din födelsedag, och jag behöver bilder.
Säg det inte. Våga bara inte.
- Insta! Jag behöver bilder till Instagram. - Jag avskyr att världen skapat ordet.
- Men nakendopp låter bra. - Bara ett tag.
Vi vet inte vart stiger leder, men kan ta oss dit från vattenfallet.
Eller ta genvägen till turistorten.
- Vem röster för vattenfallet? - Jag röstar ja.
- Ni är så dumma. - Då går vi.
Det är min födelsedag. Får inte jag bestämma vad vi ska göra?
Grattis på födelsedagen!
Det är fantastiskt. Klä av dig naken.
Efter dig.
Skynda på, det är kallt!
- Vattnet är så skönt. - Kom igen nu!
Vad är det?
Lex, kom nu!
- Hoppa i nu, Lex! - Jag är nöjd här.
Vi borde gå nu.
- Kom igen! - Lev lite nu!
- Jag avskyr er alla. - Kom igen nu!
Hoppa i!
Titta inte på mig!
Vänd er om!
Det var sista gången jag verkligen kände mig trygg.
Det var sista gången jag kände mig fridfull.
Såsom resan skulle kännas.
Om jag hade jag varit uppmärksam, så hade jag märkt det. Nånting var fel.
Det fanns nånting
omkring oss.
Vad då?
Ön.
Den försökte säga åt oss att lämna den.
Ön?
Du behöver inte tro mig om du inte vill.
Det är inte att jag inte tror dig. Jag vill bara kunna hjälpa dina vänner.
Du tror bara att jag är galen.
Alexandra, jag lovar att jag inte tror att du är galen.
Mötte du nån?
Såg du nånting ovanligt?
- Luktar den konstigt? - Ja, den luktar lite tequila.
- Jag spillde ut lite i väskan. - Det låter vidrigt.
Nej tack, det är bra.
- Tequilaskinka. - Ja...
- Jag är inte hungrig. - Nej, du är bara rädd för alla spöken.
Det finns så många spöken på ön. Jag vet, de är överallt.
- Vad tror du, Chris? - Jag tror att det kan finnas spöken.
Lägg av, kompis.
Jag har inte sett nåt, men jag kan ändå se båda sidor.
- Det har jag. - Skitsnack.
Varför drog du en lång monolog om att du inte tror, då?
Vill ni veta nåt som jag aldrig har berättat?
Jag var väldigt religiös som barn.
Jag är uppvuxen i ett kristet hem och gick i kyrkan på söndagarna.
Vi gjorde allt det där.
En natt vaknade jag
och kunde inte röra mig.
Det var som om jag kände att en varelse satt på mig.
Som en ond ande.
Det var skrämmande, så jag bad och bad
och sen till slut kunde jag röra mig igen.
- Det kommer ett men. - Men på college läste jag om sömnparalys.
Det innebär att när man sover blir kroppen som förlamad
så att man inte utagerar sina drömmar.
Fungerar det inte, så vaknar man i ett drömtillstånd
och känner sig paralyserad.
Folk känner rädsla och de hör och ser saker...
Så vad är mest troligt?
Att en demon går in i en 12-årings rum och håller ner honom ett par minuter
eller att han drabbades av sömnparalys?
Men jag kan som sagt ha fel.
Säger du det för att duvet att du har fel?
Vad tror du, då?
Om Gud finns, så måste det finnas ondska.
Om man tror på godhet,
så måste det finnas demoner, andar och negativa saker.
Så jag vet inte riktigt...
- Blev du sur? - Nej.
Jag måste bara rasta Roffe.
- Han är så dramatisk. - Jag vet. Jag tror att han är sur.
Chris!
- Mer än hundra. Miljoner! - Det är mycket.
Chris, kom hit!
Skynda, kompis.
Skynda!
Vad i...?
- Stanna hos tjejerna. Jag går och kollar. - Vem är det?
Chris, var försiktig.
Hörni, det är ju bara ett skynke.
Fan, jag trodde verkligen att nån stod där.
- Du är rätt lättskrämd. - Han snackar bara.
Nej, det bevisar bara min poäng ytterligare.
- Ni såg alla nån som stod där. - Okej då.
- Okej. - Kom nu, vi fortsätter vidare.
Båten går om fyra timmar, så...
Det finns en utsiktspunkt där borta. Vi går dit och kollar.
- Förresten, dina historier... - Är bara sämst.
Där borta är nog krönet på kullen.
- Vänta. Stanna! - Det var inget spöke.
Det finns en mobilmast där, men jag har ändå ingen täckning.
Bree...
- Bree, det där är ingen mobilmast. - Det är en radiomast.
Den fungerar nog inte. Den har nog stått här sen Pearl Harbour.
Pearl Harbour? Jag är ett stort fan av Michael Bay.
- Vad gör du? - Jag tänker klättra upp.
- Man kan se turistorten där uppifrån. - Jag skulle inte röra den.
Tror du att den fortfarande är i drift?
Sam!
Mina bröstvårtor är så hårda!
Sam!
- Där fick jag dig. - Varför gör du så?
- Du bryr dig faktiskt om mig. - Du är en sån idiot.
- Hon bryr sig om mig. - Det var riktigt bra.
Det är riktigt bra.
Vill nån ha?
Nej.
Okej.
- Det måste vara där. - Det är så långt bort.
- Ungefär en kilometer. - Det fixar vi bara vi skyndar.
- Kan vi njuta lite av utsikten först? - Nej.
Okej då.
Skit i mig.
- Bra, vad gör vi nu? - Vi får visst klättra över staketet.
Här borta, hörni.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET FÖR OBEHÖRIGA
Okej.
Riv sönder den.
Inte illa, tjejen!
Jösses, kul för dig.
Jag tränar faktiskt.
- Jag fattar inte. - Vad då?
De slösade en förmögenhet här och sen lät de det bara förfalla.
- För att det är hemsökt, Sam. - Just det...
Jag har aldrig sett nåt liknande förut.
Herregud, hörni... Kolla skillnaden.
- Det är så fint. - Ja, verkligen...
Det här är perfekt för min historia. Jag måste filma det här.
- Vem går in först? - Jag.
Eller Lex.
Obehöriga äga ej tillträde.
- Hallå! - Jösses, Sam.
- Hallå! - Sluta.
- Varför? - Vi drar till oss uppmärksamhet.
Lugn, det är ingen här.
Inte direkt Hawaiis läskigaste turistort.
Inga spöken, bara historier.
Det här är inte nån djurpark där de står utställda, Sam.
- Varför är det så många vita skynken? - De kanske håller på att bygga om.
- Sam, vad fan gör du? - Jag har alltid velat göra så.
- Du kan inte bara ha sönder saker. - Varför inte?
- Sam! - Ser ni?
Herregud, han har nog druckit tillräckligt.
Det har du nog rätt i.
- Det är lång väg ner. - Ja, verkligen.
- Ska vi gå och spana in rummet? - 306?
Ja. Är du rädd för det med?
De har en sån där gammal grunkomoj.
Det heter bagagevagn, smartobert.
Den spökkör!
Sam, du är en idiot.
- Du fattar inte. - Att du är en idiot?
Spök...
Glöm det.
Har vi tur så är det här.
- Det var det nog. - Säg inte så.
- Jag går ner och kikar först. - På egen hand?
- Är du galen? - Jag ska ju bara ner hit.
- Ett spöke kanske tar honom. - Det får vi hoppas.
Här är tredje våningen.
Det här stället är läskigt.
Hörni, det är mycket bättre här nere!
Stå kvar! Jag tar en bild.
Vänta, jag ska bara göra mig redo.
Fulaste rumpan!
Du brukade gilla den.
Det gjorde hon.
Det stinker som Sams röv här.
Nån måste ha dött härinne.
Vad var det som hände härinne?
Det var härinne som folk såg blinkande ljus och hörde röster.
Ja, och de rapporterade att de hade sett skrift inne i duscharna.
Fy fan...
- Hur är utsikten? - Du står ju i poolen!
Ja, den är fylld med jord.
Jösses, vilken utsikt!
Sam, du borde komma upp!
Det här stället är fanimej gigantiskt!
Det måste finnas spöken här.
Ska vi kolla in badrummet?
- Vad tror du hände härinne? - Jag vet inte.
Tänk er att ta en dusch och sen se att nån har skrivit på spegeln.
- Som om nån spelade en ett spratt. - Jag är nog mer rädd för att höra röster.
Ja, fy fan.
Det var i det här rummet som portiern vägrade gå in.
Bara Sam inte kommer och skrämmer oss nu.
Kan du ta en bild på mig och spegeln i bakgrunden?
- Javisst. - Tack.
Inget särskilt märkligt hände i rum 306.
Jag tog bara bilder på det jag trodde var viktigt för min historia.
Så du tog foton inuti turistorten?
Ja.
Varför då?
Din mobil...
Det finns inga foton från därifrån, bara från när ni anlände.
Inte på nåt av rummen?
- Rum 306? - Nej.
Är det nåt jag har missat?
Innan vi lämnade rum 306...
Det var då det hände.
Det var som fan.
Vad då?
- Du ser fantastisk ut. - Hyr ett rum.
Kan du ta en till? Min ryggsäck ser fånig ut.
- Vad är det där? - Det där låter inte bra.
- Ja, vad är det där? - Det är nog Sam som plågar djur.
Chris, du måste se det här.
Det där var jätteskumt.
- Vad fan var det där? - Jag vet inte, polarn.
- Typiskt att det är fullmåne. - Då är stigen upplyst på tillbakavägen.
Vi borde åka hem.
- Vad då? Vi kom precis. - Jo, men jag vill inte missa båten.
Vi vill alla se nåt, men det tar en timme tillbaka.
Vi får komma tillbaka i morgon.
Och betala en till helikoptertur? Nej.
- Klockan är redan 17.45. - Ja, så vi har lite tid på oss.
Vi tog ju med ficklampor för att vara här på kvällen.
Ja, för tillbakavägen.
- Sam, vi ska gå nu! - Vi kom ju precis hit.
Eller hur?
Kom igen nu!
- Jag behöver nåt till min historia. - Jag vet. Hemskt ledsen.
- Vi kanske ser ett spöke där vi bor. - Vi har mer tid på oss.
Ju mörkare det blir, desto farligare blir vandringen.
Farligare? Tror du att nån kommer att dö?
Vi har ju ficklampor.
Lägg av!
- Är den verkligen tillräckligt stor? - Aldrig. Det var det hon sa!
- Har du haft den i väskan hela dagen? - Japp.
Det är mitt reseljus.
Hörni, vädret börjar bli riktigt skumt.
Gick vi verkligen in här?
Ja, vi gick in här. Jag minns vägen där borta.
- Det gör inte jag. - Jag tror inte att det är rätt.
- Tro mig. Vi gick in här. - Jag tror att vi gick in där borta.
- Nej, vi gick in så långt när vi kom hit. - Det är här nånstans.
Det är ett gigantiskt hål. Vi skulle nog se det om vi var nära.
- Skit samma. Vi gräver oss ut. - Tänker du gräva?
- Har du nån bättre idé? - Staketet hindrar oss att ta oss ut.
Tills du får en bättre idé, så kör jag på det här.
Varför inte hitta hålet vi kom in genom?
- Hörni, var är min ryggsäck? - Lämnade du kvar den?
Nej, jag hade den...
Jag hade den i rummet när vi tog bilder och sen...
- Chris, lämnade du kvar min ryggsäck? - Nej.
- Sam, hjälp mig gräva. Vi missar båten. - Jag vill inte smutsa ner mig.
Chris, du lämnade den!
Fan...
Jag blev distraherad av fåglarna.
- Kan jag inte köpa en ny? - Nej! Men hörni...
Ska jag bara lämna mina grejer?
- Min mobil och plånbok ligger i den. - Kom igen, Lex.
Bree, om det var din mobil, så skulle du ha gått tillbaka.
- Det är lugnt. Allting sparas ändå. - Nej, det gör det inte.
Det spelar ingen roll, för jag lämnar inte mina grejer!
Jag behöver min mobil med alla bilder och anteckningar.
- Lex, det är ingen bra idé. - Jag möter er vid båten.
- Okej? - Lex!
- Den irriterande delen av skräckfilmen. - Det här är bara så dumt.
Där är 306.
Kan vi snabba på?
- Jag har ingen ficklampa. - Min räcker för oss alla.
- Var är min ryggsäck, Chris? - Jag lämnade den här.
- Är det verkligen rätt rum? - Ja, det är rum 306.
- Var är ryggsäcken, då? - Du är inte direkt hjälpsam.
Vart ska du?
Hittar ni nåt där?
- Ingenting. - Det är tomt här.
- Är ni säkra? Har ni tittat bakom hörnet? - Den är inte här.
Rummet är tomt, Lex. Om vi inte går nu, så kommer vi att missa båten.
- Vi kollar i de andra rummen. - Hörni!
Jag vet var han är.
Kom in här!
- Varifrån kom det? - Rum... Nej.
- Jag är härinne. - Chris?
Chris?
Jag tror inte...
Herregud!
Fy fan!
Jag hittade din ryggsäck.
Det var så här när jag kom in.
Lex, din ryggsäck låg i hörnet.
Vi var inte ens inne i det här rummet.
Men hur hamnade din ryggsäck här?
Jag undrar hur den där prärievargen tog sig in.
Jag visste inte ens att de hade det här.
Det har de inte.
Det verkar som om den försökte fly.
Från vad då?
Hörni, nu drar vi bara härifrån.
- Jag måste ta en bild. - Lex, kom nu!
Jag vet, det går fort.
Jag går nu.
Okej, nu går vi.
Sam, hade inte du slutat röka?
Det har jag.
- Ljug inte. - Jag ljuger inte.
- Jag har inte rökt på ett halvår. - Vems cigg är det där, då?
Det vet jag inte.
Det är nån här.
Tänd ljusen.
Hallå?
- Hjälp! - Hallå?
- Vad gör du? Vi bröt ju oss in. - De vet att vi är här.
- Det vet vi inte. - Släck ljusen så tar vi oss ut.
Kom nu.
Sam, fanns det en utgång vid poolen?
- Jag vet inte hur vi tar oss dit. - Varför gömmer vi oss?
- Varför ber vi inte om skjuts? - För att de är arga att vi är här.
Vi måste ta oss till en utgång.
Jag vägrar göra det.
Då får vi ta oss ut på framsidan.
Skit samma.
Har du nån bättre idé, eller?
Jag gör det.
- Chris! - Det är säkerhetsvakten.
- Hoppa in, allihop! - Vänta lite! Vi kan inte sno deras bil!
- Och om de behöver hjälp? - Hjälp dem du så drar jag.
- Lämna bilen och bara stick. - Inte utan bilen. Vad gör du?
- Ge mig nycklarna. - Vilka nycklar?
Ge mig nycklarna, för fan!
- Sluta! - Vi tar inte bilen.
- Hoppa in! - Bree, kliv ur bilen!
- Chris, ge oss nycklarna. - Vill du åka i fängelse?
Allvarligt?
Hörni?
- Bree, kom ut! - Vad händer?
- Öppna dörrarna! - Vad har du gjort, Bree?
- Varför är de låsta? - Jag har inte gjort nånting!
- Hör du mig? - Ja, jag hör dig.
- Kan du hjälpa mig här nere? - Vänta lite. Var då nånstans?
Hörni, få ut mig härifrån! Hörni!
Vänta!
- Vindrutan går inte sönder. - Se upp!
Bree!
Herregud...
Nån måste gå ner dit.
Vi måste gå ner och hjälpa henne.
Nej, jag tänker gå ner. Jag går!
- Stanna här uppe med Sam. - Låt honom gå ner dit.
Låt honom bara gå ner.
Hon är död, va?
Ingen överlever ett sånt fall.
Jag har dig.
Så du menar alltså att bilen startade på egen hand,
växlade och körde din vän ner för ett stup?
Jag vet hur det låter, men det var det som hände.
Förlåt, men det är svårt att tro...
Att bilen hade ett eget liv och dödade min vän?
Ja, så är det.
Hur vet vi att hon i panik inte bara råkade lägga i en växel?
För att jag var där och såg det med egna ögon.
Jag är ledsen. Det var inte meningen att göra dig upprörd.
Jag måste bara utreda alla vinklar.
Jag är inte van att jaga spöken i en mordutredning.
Jo, men jag är inte heller van vid att se nån bli dödad av ett.
Det måste ha varit svårt att se.
Vi hade inte sett nånting än.
Varför gör du så där?
- Vad då? - Du huttrar.
Vad stirrar ni på?
Vad var det där?
Spring!
Hörni, kanske här borta!
Ja!
Nej, nej...
Herregud, det är inte sant!
Flytta på er!
Varför är utgången igenkedjad?
Det måste finnas en annan utväg.
Sam, vänta!
- Vart ska du? - Spring bara.
Vad fan var det där?
Ni såg väl ögonen. Gjorde ni det?
- Den lurade mina ögon. Jag vill ut. - Precis det jag menar.
Jag menar att de är verkliga. De är det.
Jag vet inte om våra hjärnor spelar oss ett spratt,
men det där var det verkligaste spöke jag nånsin sett.
Så vad gör vi nu?
Kan du ta oss till utgången vid hålet?
Jag ska ta oss dit. Nu drar vi.
Kom igen nu!
Vänta, var är vi?
Det ser ut som en jävla krigszon.
Det är källaren.
Antingen för lagring eller underhåll.
Det känns inte rätt.
Vi går upp igen.
Spring, spring!
Här borta, kom nu!
- Det här händer inte. - Herregud... Hörni, det var hon.
- Flickan med halvt ansikte. - Det är bara nån sketen historia!
Okej, jag vet vad jag såg.
- Vi måste härifrån nu. - Ficklamporna är nästan slut.
Vi går tillbaka samma väg som vi kom.
- Varför skulle vi göra det? - Vi vet inte vad som finns här nere.
Vad det än var, så vägrar jag möta det igen.
Det måste finnas en annan utgång.
Hörni, titta.
UTGÅNG
Håll ihop så att vi inte tappar bort varandra.
Är ni med?
Ja.
Okej, då drar vi härifrån.
Flickan med halvt ansikte finns inte.
Ser ni nånting?
Sam!
Grabben?
Sam?
Sluta larva dig.
Sam!
Sam?
Nu drar vi härifrån. Kom nu.
Sam?
Vi måste gå nu. Snälla Sam, kom nu.
Sam?
Kom nu.
Nu går vi.
Varför gjorde du så där?
Sam?
Snälla, hjälp mig...
Jag är ledsen.
Vad i helvete?
Fan!
Kom igen nu!
Fan också!
Lex!
Sam?
Lex...
Sam...
Lex!
Kom hit, Lex!
Jag vet att du är därinne.
Sam, gör inte så här. Jag vet att du är därinne.
Spring!
Bree?
Mår du bra, Bree?
Mår du bra?
Bree, sluta nu.
Gör inte så här.
Allt jag minns sen är att jag vaknar här.
Jag kom in genom sjukhusentrén och sen minns jag inget mer.
Det är mycket att ta in.
- Och den här kvinnan... - Flickan.
- Det var flickan med halvt ansikte. - Flickan, just det.
Dödade hon dina vänner? Är du säker på att de är döda?
Lika säkert som jag ser dig nu, såg jag dem dö.
Jag kan inte föreställa vad du har genomlidit, men jag kan lova en sak:
Allting kommer att ordna sig.
Jag ringer stationen och sen genomsöker vi ön.
Vi ger oss inte förrän vi tagit reda på vem som är ansvarig.
Vi har några saknade ungdomar.
Ja, hundar. Det blir bra, tack.
Polischefen har ordnat en helikopter.
Okej. Ja, om ni har det blir det bra.
Hjälp mig! Hjälp!
Hjälp mig! Var är vi?
Översättning: Lisa Di Biaggio