SIKKERHETSVAKT
Hallo?
Er det noen her?
KJØKKEN
ADVARSEL!
Kutt ut, ellers slutter jeg! Holdt på å få hjerteanfall!
- Du skulle sett trynet ditt, pysa. - Jævla kødd!
Gjør du det der igjen...
Hallo?
- Hva pokker var det? - Hørtes ut som hylende ungdommer.
Fanken!
Du, den pusten din...
SOMMEREN 2011
Overraskelse!
Dere, da! Først en reise til Hawaii og nå dette. Det er for mye.
- Hei, jeg er ekstrahjelpen. - Angrer på at jeg ga deg nøkkel.
Vi har jo alle en del å pakke, men tok oss tid til dette likevel.
Blås ut lysene nå, bursdagsbarnet.
Takk.
Hun roet seg da vi sa hun ikke var på øya lenger.
- Et ambulansefly fløy henne hit. - Skjønner.
- Får jeg snakke med henne? - Hun burde være ok nå.
- Bare si fra om hun får panikk. - Greit.
Jeg er betjent Peterson fra Maui-politiet.
Jeg etterforsker hva som skjedde i går kveld.
Du hadde altså en traumatisk opplevelse på øya Kilahuna.
Fastboende fant deg ravende rundt på en vei, så vidt ved bevissthet.
Jeg har fått vite at du ikke reiste alene.
Var du her med tre venner?
Hun sa: 'Du trives kanskje med bar overkropp.'
Jeg svarte: 'Ma'am, med all mulig respekt...
Det var derfor jeg ble pool boy.'
Jøss. Hvordan er livet ditt?
Det er sånn... Og så litt...
- Seriøst? - Jeg viste bare litt innlevelse.
Drar vi på ferie med disse idiotene, kommer vi tilbake i likposer.
Du blir altså ikke med? Jeg kan jo ringe eksen...
Ja da, for hun fins jo...
Jeg kommer bare ikke over dette.
Jeg kunne sagt 'klyp meg', men vet ikke hvor Sam har hatt hendene.
Visst vet du det.
- Ekkelt! - Det vil jeg ikke vite.
Nei, du fortjener dette. Hvordan skal du ellers bli ferdig med boka?
Ja, for Stephen King sier at detaljene er avgjørende.
- Du leser ikke engang. - Timingen er perfekt.
Jeg har et utkast ferdig, men vil at neste del skal være mer spesifikk.
Ingen får dra til selve turiststedet, men bare å være på Hawaii...
Det kommer til å bli så...
Hvorfor er alle sammen så rare?
Vi har faktisk enda en overraskelse til deg.
Vi har funnet noen som tar oss med til øya.
Det er umulig!
Da turiststedet stengte, ble hele øya sperret av.
Lokalbefolkningen sier ikke navnet engang.
Si det, da.
Øya Kilahuna.
Ta med hvitløk, for dette blir paranomalt!
Hva skal jeg si?
Politifolka som kom til stedet
fant denne. Er det din telefon?
- Er de i fare, kan våre folk... - De er på øya ennå.
Hvem da? Vennene dine?
Miss Sanders, jeg forstår at det er vanskelig å snakke om.
- Er vennene dine i fare, må vi... - Jeg kan ikke hjelpe dem.
- Jeg forstår ikke. - De er døde.
Døde.
Hvordan? Har noen gjort dette mot deg?
- Hun gjorde det. - Hvem er hun?
Jenta med halvt ansikt.
Jeg vil kunne ha faktiske bilder på presentasjonen.
'Basert på faktiske hendelser.
De første som besøkte turiststedet etter at det måtte stenge.'
Ja, selg det inn sånn!
Hold an. Bare så jeg skjønner det riktig...
Jeg vet det spøker på turiststedet, men ingen har altså vært på øya?
Sam, er du redd? Redd for at busemannen skal ta deg?
Han fins ikke.
- Det er ikke ham du skal være redd. - Ikke det?
- Som du sa, han fins ikke. - Hva er det, da?
- Vis Youtube-klippet du sendte meg. - Ja, det er dritnifst.
Først skal vi komme i stemning.
Hei og velkommen til ukas episode av Paranormal P.I.
I dag skal vi til Hawaii for å skille mellom fakta og fiksjon.
Det sies det spøker der.
Der er flere myter granskere av det paranormale kan utforske.
I denne episoden skal vi fokusere på en av dem:
Det nå forlatte og hjemsøkte turiststedet på øya Kilahuna.
Hawaii-øyene er fulle av overnaturlige fenomen.
Kilahuna og hotellkomplekset der
var før et fantastisk turiststed. Nå står det forlatt.
Stedet er stengt på grunn av noen bisarre og uforklarlige hendelser.
De innfødte holder stedet hellig, for stammekriger ble utkjempet der
og blodet fra de falne la en forbannelse over stedet.
Hotellkomplekset fra 90-tallet var tenkt å bli en turistmagnet.
Men etter åpningen ble det meldt at truende gjenferd hjemsøkte stedet.
Her ser dere ferske filmklipp fra turiststedet,
tatt med en moderne drone.
Vi vet ikke hvem som filmet eller lastet opp videoen.
Særlig ett rom var rammet av redselsfulle hendelser:
Rom 306.
Gjester i dette rommet opplevde stadig paranormal aktivitet.
Noen av dem hørte stemmer,
så blinkende lys og skrift på baderomsspeilet.
Hotellpersonalet nektet så å betjene rom 306,
noe som førte til at rommet ble stengt.
Ett gjenferd på dette turiststedet er mer fryktet enn noen andre.
Et spøkelse folk her kaller jenta med halvt ansikt.
Ifølge myten bodde hun i byen og ble angrepet og drept på øya.
Hun ble brutalt kvalt med et tau og etterlatt for å dø i jungelen.
Dyr åt opp liket.
De som drepte henne skal ha bodd på turiststedet.
Men ingen ble tiltalt.
Det sies at jenta fremdeles hjemsøker øya og turiststedet
i jakt på morderne for å kreve evig rettferdighet.
Forsvinninger knyttes til synene.
Folk her tror jenta har tatt disse og deres sjel,
så de skal vandre evig med henne på øya.
Etter bare to år ble turiststedet til slutt stengt for besøkende.
Eneste måte å komme til øya på, er med den daglige lokalferja
som frakter de fastboende, som har en liten vaktstyrke her
for å stoppe inntrengere og hindre at det granskes
om historiene herfra er sanne.
De fastboende nekter å hjelpe noen ut til turiststedet.
Mysteriet forblir antakelig uløst.
- Nå vil jeg virkelig reise dit... - Bare overtro, som på andre steder.
Det fins alltid logiske forklaringer, men...
Ikke på Kilahuna. Det har skjedd uforklarlige forsvinninger.
De innfødte tror på jenta med halvt ansikt.
Og tanta mi tror man blir forkjølt om man går ut med vått hår.
Fordi man faktisk blir forkjølet hvis man gjør det.
Var ikke det jeg mente. Det er overtro.
- Ikke sant, Lex? - Bare én måte å finne ut det på.
Vi må finne jenta med halvt ansikt!
Ansiktet mitt er halvt!
Fjern de der.
- Æsj, så ekkelt! - Jeg blir med uansett.
Legenden om jenta med halvt ansikt?
Den har jeg ikke hørt på en stund.
Det er ingen legende. Har du vært på øya?
Ja, en gang da jeg var ung.
Jeg husker ryktene og at de la ned turiststedet på grunn av ryktene.
Det skulle aldri vært bygget.
Det kan nok bli en fantastisk bok.
Det skremte livet av meg da jeg var liten.
La oss fokusere på hva som skjedde med deg da du kom til Hawaii.
Greit at jeg tar opp forklaringen din?
Papirarbeid.
Det var vakkert.
- Har dere plass til en til? - Kom an!
- Leiebilen kunne vært bedre. - Hva feiler det den?
- Den er enorm. - Hva er galt med det?
Jo, men det var den siste de hadde.
Svømmerkropp er jo bedre enn kjøttfull, sant?
Jeg ville jo... Jøss!
- Ville blitt et fint Instagram-bilde. - De vil alltid ha mer.
- Hvor er det turiststedet? - I nærheten.
Vi skal bare øyhoppe først.
- Øyhoppe? - Det skulle være en overraskelse.
Overraskelse!
Ingen sa noe om et helikopter.
Da ville noen kanskje klage.
- Det ville jeg aldri gjort. - Der ser dere.
Det er kun helikopteret som kan få oss til den andre øya.
- Kan vi ikke ta båt i stedet? - Vi kom for sent til den i dag.
- Dette er billigere. - Det blir gøy.
Klare til å fly?
- Da drar vi! - Ja vel...
Greit!
Vi burde tatt båten.
Vær på vakt, soldater. Vi skal på jakt, Lex!
Helikopter 9WH på øst-rampen, klar til å lette.
Avgang østover.
Jeg håper det klarer å ta av.
Jeg bare spøker.
Du går glipp av noe, Lex.
Åpne øynene.
Hva tror du om turiststedet? Er det sant?
- Jeg har hørt historiene. - Så det er sant?
Nei, jeg tror det er bare piss.
Der ser du. Jeg liker ham.
Hvor mange bor på øya?
Noen få på sørsiden.
Færre på den siden turiststedet er, siden veien ikke er vedlikeholdt.
- Har du vært der? - Nei, jeg drar ikke til sånne steder.
Hvordan vet du at det ikke spøker der?
Det har jeg aldri sagt.
Man kan komme seg til fossen på forskjellige måter.
Hold dere på stien.
Ikke gå der det er varselskilt.
Man vil ikke bli sittende fast her om det blir oversvømmelse.
Ingen kan hjelpe dere og det fins ikke mobildekning.
Det går bare én båt i kveld, om dere vil forlate øya.
Den går klokka sju. Ikke kom for sent til den båten.
Jeg setter på alarm, så vi når den.
- Så du flyr oss ikke tilbake? - Takk og pris!
Nei, kapteinen sa ikke noe om en returflygning, så...
- Kos dere. - Takk.
Den er grei.
Topp! Han drar og lar oss dø her.
Sam, hvorfor sier du alltid sånt?
Nå går vi. Vi har bare seks timer på oss.
Bare seks timer.
Jeg er den fødte øyjente. Kan vi ikke flytte hit?
- Jeg kunne aldri bodd her. - Hvorfor ikke? Det er vakkert.
Jeg trenger folk og ting å gjøre.
Man kan gjøre alt her. Gå på stranda, surfe, gå turer.
Jo da, men nei.
Jeg klarer meg ikke uten strippeklubber.
- Seriøst? Strippeklubber? - Jeg elsker det.
Takk, forresten.
For hva da?
- For det du gjorde. - Hva har jeg gjort?
Du tok meg med hit.
Det var alles idé.
Jo da, men Bree kan ha nevnt at du betalte billetten min.
Jeg vet hvor godt du liker sånt som dette.
- Jeg setter stor pris på det. - Bare hyggelig.
Jeg er helt pumpa allerede.
Det kan skyldes alkoholen.
Så originalt... Du burde skrive det i neste bok.
Du burde være glad for at du har inspirert meg til å skrive.
Jeg vil ikke være med i det om det handler om spøkelser.
- Hvorfor tror du på sånt? - Vil du virkelig høre forklaringen?
Det vil jeg. Seriøst.
Greit. Først og fremst...
Om det ikke fins en annen dimensjon, hvordan forklarer man da
at enhver religion gjennom tidene tror på et liv etter døden?
Dessuten snakker de om å kommunisere
med døde slektninger eller guder.
Og man ber og feirer høytider,
som de dødes dag. Man har sjamaner.
Jo, men jeg tror...
Jeg tror folk dikter opp ting.
Hvordan jorda ble skapt, menneskets utvikling og hvorfor vi er her...
Fordi slike historier gir folk noe å tro på, ikke sant?
Det får folk til å føle seg bedre og oppføre seg bedre.
Bibelen, Koranen, hulemalerier... Alle de religiøse skriftene
lover et herlig liv etter døden fordi det får folk til å føle seg bedre.
De trenger noe å tro på, derfor historiene.
Men jeg kan ta feil.
Så du tror altså,
at fordi folk trenger noe å tro på. Så er det hele bare en bløff?
Ja.
Ja vel, men alle bildebevisene
som fins av gjenferd, da?
Juks.
Syner av en poltergeist med flere øyenvitner.
Bare piss.
Bestemors ånd besøkte meg den natta hun døde.
Definitivt juks.
- Du mener det faktisk. - Jeg vet det høres rart ut.
Men det skjedde.
Da jeg var liten, snakket jeg ikke så mye med besteforeldrene mine.
Jeg satt på rommet mitt og gjorde lekser en kveld.
Da så jeg at hun satt der i hjørnet i en stol.
Hun var ikke der fysisk, men jeg så tydelig ansiktet hennes.
Hun smilte til meg og så meg rett i øynene.
Hun trengte ikke si noe, for jeg visste at alt ville bli bra.
Og så forsvant hun.
Jeg sa det til mamma, og hun stirret på meg slik du gjør nå.
- Jeg hører etter. - Som om jeg var gal.
Morgenen etter ringte de og sa hun hadde gått bort.
Jeg undersøkte det.
Det viser seg at mange har fått besøk av slektninger eller ånder
når de forlater dette livet og går videre til et annet sted.
- Men jeg kan ta feil. - Skal ikke motsi deg der.
Topp. Hvilken vei skal vi gå nå?
Der er det et kart.
TURSTI
- Vi er altså her. - Nei, vi er her.
- Nei, det er vi ikke. - Bree, hvilken retning er nord?
- Er det noe som folk vet? - Som jeg trodde.
- Og nå har vi gått oss vill. - Nei da, se her.
Vi gikk i land på stranda, tok stien dit. Vi er her et sted.
Nettopp. Derfor skal vi gå til fossen.
Nei, vi skal jo til turiststedet.
Stien er ikke avmerket på kartet, men den ser ut til å føre rett dit.
Lex, du har bursdag og jeg trenger bilder.
Ikke si det. Du våger ikke.
- Jeg trenger bilder til Instagram. - Det ordet skulle ikke vært til!
- Men nakenbading er bra. - En liten tur.
Vi vet ikke hvor stien fører hen, men vi kan følge den dit fra fossen.
Eller ta snarveien til turiststedet.
- Hvem stemmer for fossen? - Jeg stemmer ja.
- Dere er teite. - Da går vi.
Jeg har bursdag. Får ikke jeg bestemme hva vi skal gjøre?
Gratulerer med dagen!
Det er fantastisk. Kle deg naken.
Etter deg.
Opp med farten, det er kaldt!
- Vannet er nok deilig. - Kom igjen!
Hva er det?
Lex, kom an!
- Hopp uti, Lex! - Jeg har det bra her.
Vi burde gå nå.
- Kom igjen! - Lev nå litt!
- Jeg hater dere. - Kom igjen!
Hopp uti!
Ikke se på meg!
Snu dere!
Det var siste gangen jeg følte meg trygg.
Det var siste gangen jeg hadde fred i sinnet.
Slik reisen skulle være.
Hadde jeg vært mer oppmerksom, ville jeg merket det. Noe var galt.
Det var noe
rundt oss.
Hva da?
Øya.
Den prøvde å få oss til å forlate den.
Øya?
Du trenger ikke tro meg.
Jeg sier ikke at jeg ikke tror deg. Jeg vil bare hjelpe vennene dine.
Du tror bare at jeg er gal.
Alexandra, jeg lover at jeg ikke tror du er gal.
Traff du noen?
Så du noe uvanlig?
- Lukter den rart? - Ja, den lukter litt tequila.
- Jeg sølte litt i veska. - Høres litt ekkelt ut.
Nei takk, det går bra.
- Tequila-skinke. - Ja...
- Jeg har ikke matlyst. - Du er redd alle spøkelsene.
Det kryr av spøkelser på øya. De er overalt.
- Hva tror du, Chris? - Jeg tror her kan være spøkelser.
Du, kutt ut!
Jeg har ikke sett noen, men jeg kan se ting fra to sider.
- Jeg har. - Pissprat.
Hvorfor den lange monologen om at du ikke tror på det, da?
Skal jeg si noe jeg aldri har fortalt før?
Jeg var veldig religiøs da jeg var liten.
Jeg vokste opp i et kristent hjem, gikk i kirka på søndagene.
Vi gjorde alt det der.
En natt våknet jeg
og kunne ikke røre meg.
Det var som om jeg følte en tilstedeværelse der.
Som en ond ånd.
Det var skremmende, så jeg ba og ba...
Og så, til slutt, kunne jeg røre meg igjen.
- Tipper her er et men. - På college leste jeg om søvnparalyse.
Det går ut på at når man sover, blir kroppen som lammet,
så man ikke utagerer drømmene sine.
Fungerer det ikke, våkner man i en drømmetilstand og er paralysert.
Folk føler frykt, og de hører og ser ting...
Så hva er mest trolig?
At en demon gikk inn i en 12-årings rom og holdt ham fast noen minutter?
Eller at han ble rammet av søvnparalyse?
Men jeg kan som sagt ta feil.
Sier du det fordi du vet at du tar feil?
Hva tror du, da?
Hvis det fins en gud, så må det finnes ondskap.
Hvis man tror på godhet,
må det finnes demoner, ånder og negative greier.
Så jeg vet ikke helt...
- Ble du sur? - Nei.
Jeg må bare slå lens.
- Han er så dramatisk. - Ikke sant. Jeg tror han er sur.
Chris!
- Mer enn hundre. Millioner! - Det er mye.
Chris, kom hit!
Skynd deg.
Skynd deg!
Hva i...?
- Bli hos jentene. Jeg går og sjekker. - Hvem er det?
- Chris, vær forsiktig. - Det er jo bare et tøystykke.
Faen, jeg trodde virkelig noen sto der.
- Du er lettskremt. - Bare kjeften med ham.
Nei, det understreker bare poenget mitt.
- Dere så alle noen som sto der. - Ja vel...
La oss bare gå videre.
Båten går om fire timer, så...
Det er et utsiktspunkt der borte. Vi går dit og sjekker.
- Og de historiene dine... - De suger.
Det der er toppen på åsen.
- Stopp! - Det var ikke noe spøkelse.
Det er en mobilmast der, men jeg har ingen dekning.
Bree...
- Det der er ingen mobilmast. - Det er en radiomast.
Den virker nok ikke. Har vel stått her siden Pearl Harbor.
Pearl Harbor? Jeg er en stor fan av Michael Bay.
- Hva gjør du? - Jeg skal klatre opp dit.
- Kan se turiststedet der oppe fra. - Jeg ville ikke røre den.
Tror du den fremdeles er i drift?
Sam!
Brystvortene mine er så stive!
Sam!
- Lurte deg! - Hvorfor gjør du sånt?
- Du bryr deg faktisk om meg. - For en idiot du er!
- Hun bryr seg om meg. - Det var veldig bra.
Veldig bra.
Vil noen ha?
Nei.
- Det må være der. - Det er så langt unna.
- En kilometer. - Det klarer vi, om vi skynder oss.
- Kan vi nyte utsikten litt først? - Nei.
Nei vel.
Faen heller.
- Strålende... Hva gjør vi nå? - Vi må visst klatre over gjerdet.
Her borte, dere.
ADGANG FORBUDT FOR UVEDKOMMENDE
Ok.
Riv den i stykker.
Ikke verst, jente!
Så bra, da!
Jeg trener faktisk.
- Jeg skjønner ikke. - Hva da?
De brukte en formue på dette, og så lot de det bare forfalle.
- Fordi det spøker her, Sam. - Akkurat...
Jeg har aldri sett noe sånt før.
Herregud... Se på den forskjellen.
- Det er så fint. - Ja, virkelig...
Dette er perfekt for boka mi. Jeg må filme dette.
- Hvem går inn først? - Jeg.
Eller Lex.
'Adgang forbudt.'
- Hallo! - Pokker, Sam.
- Hallo! - Slutt.
- Hvorfor? - Vi vekker oppmerksomhet.
Slapp av, det er ingen her.
Dette er altså Hawaiis skumleste turiststed...
Ingen spøkelser. Bare bløff!
Dette er ikke en dyrepark der de står utstilt, Sam.
- Hva er alle de hvite tøystykkene? - Kanskje de bygger om.
- Sam, hva faen gjør du? - Har alltid hatt lyst til det.
- Du kan ikke bare ødelegge ting. - Hvorfor ikke?
- Sam! - Ser dere?
Du har fått nok å drikke.
Det har du nok rett i.
- Det er langt ned. - Det er det.
- Skal vi gå og sjekke rommet? - 306?
Ja. Er du redd for det også?
De har en sånn gammel greie.
Det heter bagasjevogn, smarten.
Spøkelsestur!
Sam, du er en idiot.
- Du skjønner ikke. - At du er en idiot?
Spøkelse.
Greit...
Er vi heldige, er det her.
- Det var det nok. - Ikke si sånt.
- Jeg går ned og tar en titt. - Alene?
- Er du gal? - Jeg skal jo bare ned hit.
- Kanskje et spøkelse tar ham. - Håper det.
Tredje etasje.
Skummelt sted.
Det er mye bedre her nede!
Stå der! Jeg tar bilde.
Vent, la meg gjøre meg klar.
Stygg rumpe!
Du pleide å like den.
Hun likte den.
Det stinker som ræva til Sam her.
- Noen må ha dødd her inne. - Hva skjedde her inne?
Det var her inne folk så blinkende lys og hørte stemmer.
Ja, og de meldte fra at de så ting skrevet inne i dusjene.
Dæven...
- Hvordan er utsikten? - Du står jo i bassenget!
Ja, det er fylt med jord.
Dæven, for en utsikt!
Sam, kom opp hit!
Stedet er enormt!
Det må være spøkelser her!
Skal vi sjekke badet?
- Hva tror du skjedde her inne? - Vet ikke.
Tenk å ta en dusj her, og så se at noen har skrevet på speilet.
- Som om noen spilte deg et puss. - Jeg er reddere for å høre stemmer.
Ja, fy faen.
Det var dette rommet portieren nektet å gå inn i.
Bare Sam ikke kommer og skremmer oss nå.
Kan du ta et bilde av meg med speilet i bakgrunnen?
- Ja da. - Takk.
Det skjedde ikke noe spesielt i rom 306.
Jeg tok bare bilder av det jeg trodde var viktig for boka mi.
- Du fotograferte inni turiststedet? - Ja.
Hvordan det?
Mobilen din...
Det er ingen bilder derfra, bare fra da dere ankom.
Ingen bilder fra rommene?
- Rom 306? - Nei.
Overser jeg noe her?
Før vi forlot rom 306...
Det var da det skjedde.
Å, dæven!
Hva?
- Du er flott. - Få dere et rom!
Kan du ta ett til? Ser teit ut med ryggsekk.
- Hva er det? - Høres ikke bra ut.
- Ja, hva er det? - Det er nok Sam som plager dyr.
Chris, du må se dette.
Det var helt sprøtt.
- Hva faen var det? - Jeg vet ikke.
- Typisk at det er fullmåne. - Da er stien opplyst på tilbakeveien.
Vi bør dra.
- Hva? Vi kom nettopp. - Jeg vil rekke båten.
Vi vil jo se noe, men det tar en time tilbake. Vi kommer tilbake i morgen.
Betale en helikoptertur til? Nei.
- Klokka er kvart på seks alt. - Ja, så vi har litt tid.
Vi tok med lommelykter for å være her om kvelden.
Til bruk på hjemveien.
- Sam, vi drar nå! - Vi kom jo nettopp.
Ikke sant?
Kom igjen, da!
- Jeg trenger noe til boka mi. - Vet det. Veldig lei for det.
- Kanskje vi ser spøkelser der vi bor. - Vi har mer tid.
Jo mørkere det blir, desto farligere blir turen tilbake.
Tror du noen kommer til å dø? Vi har jo lommelykter.
Kutt ut!
- Er den virkelig stor nok? - Den blir aldri stor nok... sa brura!
- Har du hatt den i sekken hele dagen? - Jepp.
Reiselyset mitt.
Været ser illevarslende ut.
Gikk vi virkelig inn her?
Ja, vi gikk inn her. Jeg husker veien der borte.
- Det gjør ikke jeg. - Jeg tror ikke dette er riktig.
- Vi gikk inn her. - Jeg tror vi gikk inn der borte.
- Nei, vi gikk ikke så langt ned. - Det er her et sted.
Det er et enormt hull. Vi ville se det om vi var nær nok.
- Samme, det. Vi graver oss ut. - Du vil grave?
- Har du en bedre idé? - Gjerdet stenger for oss.
Til du får en bedre idé, prøver jeg dette.
Kan vi ikke finne hullet vi kom inn gjennom?
- Hvor er ryggsekken min? - La du den igjen?
Nei, jeg hadde den...
Jeg hadde den i rommet da vi tok bilder, og så...
Chris, la du igjen ryggsekken min?
Nei. Hjelp til å grave, båten går fra oss.
- Vil ikke skitne meg til. - Chris, du la den igjen!
Faen...
Jeg ble distrahert av fuglene. Kan jeg ikke kjøpe ny til deg?
Nei! Skal jeg bare la tingene mine være igjen her?
- Mobilen og lommeboka ligger i den. - Kom igjen.
Bree, hadde det vært din mobil, ville du ha gått tilbake.
- Du har jo backup, så det går bra. - Nei!
Uansett, så drar jeg ikke fra tingene mine!
Jeg trenger mobilen min, med bildene og notatene.
- Lex, det er ikke lurt. - Jeg møter dere ved båten.
Lex!
- Den teite delen av skrekkfilmer. - Dette er bare så dumt.
Der er 306.
Kan vi kjappe oss?
- Jeg har ikke lommelykt. - Vi klarer oss med min.
- Hvor er ryggsekken min? - Jeg satte den her.
- Er dette rette rommet? - Ja, det er rom 306.
- Hvor er ryggsekken, da? - Du er ikke til mye hjelp.
Hvor skal du?
Finner dere noe der?
- Nei. - Ikke noe her.
- Sikkert? Så dere rundt hjørnet? - Den er ikke her.
Rommet er tomt, Lex. Går vi ikke nå, kommer vi for sent til båten.
- Vi sjekker de andre rommene. - Dere!
Jeg vet hvor han er.
Inn her!
- Hvor kom det fra? - Rom... Nei.
- Jeg er her inne. - Chris?
Chris?
Jeg tror ikke...
Herregud!
Fy faen!
Jeg fant ryggsekken din.
Det var sånn da jeg kom inn.
Lex, ryggsekken din lå i hjørnet.
Vi var ikke inne i dette rommet.
Hvordan havnet ryggsekken din her?
Lurer på hvordan den coyoten kom seg inn.
Visste ikke de fantes på Hawaii.
Det gjør de ikke.
Ser ut som den prøvde å flykte.
Fra hva da?
Nå drar vi herfra.
- Jeg må ta et bilde. - Lex, kom!
Det er fort gjort.
Jeg går nå.
Nå går vi.
Hadde ikke du sluttet å røyke?
Det har jeg.
- Ikke lyv. - Jeg lyver ikke.
- Har ikke røykt på et halvt år. - Hvem sin sigg er det der da?
Det vet jeg ikke.
Det er noen her.
På med lyset!
Hallo?
- Hjelp! - Hallo?
- Hva gjør du? Vi brøt oss jo inn. - De vet at vi er her.
- Det vet vi ikke. - Slokk lyset, så går vi ut.
Sam, er det en utgang ved bassenget?
- Hvordan kommer vi oss dit? - Hvorfor gjemmer vi oss?
- Hvorfor ber vi ikke om skyss? - De er sinte fordi vi er her.
Vi må finne en utgang.
Jeg nekter å gjøre det.
Da må vi komme oss ut på forsiden.
Faen heller.
Har du noen bedre idé?
Jeg gjør det.
- Chris! - Sikkerhetsvakten.
- Hopp inn, alle sammen! - Nei, vi kan ikke stjele bilen deres!
- Hva om de trenger hjelp? - Hjelp dem, jeg drar!
- La bilen være. Løp! - Ikke uten bilen. Hva gjør du?
Gi meg nøklene. Gi meg nøklene, for faen!
- Slutt! - Vi tar ikke bilen.
- Hopp inn! - Bree, gå ut av bilen!
- Chris, gi oss nøklene. - Vil du i fengsel?
Seriøst?
Dere?
- Bree, kom ut! - Hva skjer?
- Åpne dørene! - Hva har du gjort?
- Hvorfor er de låst? - Jeg har ikke gjort noe!
- Hører du meg? - Ja, jeg hører deg.
- Kan du hjelpe meg her nede? - Vent litt. Hvor da?
Dere må få meg ut herfra!
Vent!
- Jeg får ikke knust ruta! - Pass deg!
Bree!
Herregud...
Noen må gå ned dit.
Vi må gå ned og hjelpe henne.
Nei, jeg skal ned dit. Jeg går!
- Bli her oppe med Sam! - La ham gå ned dit.
Bare la ham gå ned dit.
Hun er død, ikke sant?
Ingen overlever et sånt fall.
Jeg har deg.
Du mener altså at bilen startet av seg selv,
satte seg i gir og kjørte vennen din utfor et stup?
Jeg vet det høres sprøtt ut, men det var det som skjedde.
Beklager, det er vanskelig å tro.
At bilen hadde sitt eget liv og drepte vennen min?
Ja, nettopp.
Hvordan vet vi at hun ikke i panikk kom borti giret og satte bilen i gir?
Fordi jeg var der og så det med mine egne øyne.
Beklager. Det var ikke meningen å gjøre deg oppskaket.
Jeg må bare granske alle muligheter.
Er ikke vant til å jakte spøkelser i en drapsetterforskning.
Jeg er heller ikke vant til å se en venn bli drept av et.
Det må ha gjort vondt å se.
Vi hadde mye mer i vente.
Hvorfor gjør du sånn?
- Hva da? - Du hutrer.
Hva ser dere på?
Hva var det?
Løp!
Denne veien!
Ja!
Nei, nei...
Herregud, det er ikke sant!
Flytt dere!
Hvorfor er utgangen sperret?
Det må finnes en annen utvei.
Sam, vent!
- Hvor skal du? - Bare løp.
Hva faen var det?
Dere så øynene, ikke sant?
- Den lurte øynene mine. Jeg vil ut. - Det er det jeg mener.
Jeg mener at de er virkelige. De er det.
Jeg vet ikke om hjernen vår spiller oss et puss.
Men det er det virkeligste spøkelset jeg har sett.
Så hva gjør vi nå?
Kan du få oss til utgangen ved hullet?
Jeg skal få oss dit. Kom an.
Kom igjen!
Hvor er vi?
Det ser ut som en jævla krigssone.
- Det er kjelleren. - Et lager eller utstyrsrom der.
Dette er skummelt...
Vi går opp igjen.
Løp!
Her, kom!
- Dette skjer ikke. - Herregud... Det var henne.
- Jenta med halvt ansikt. - Det er bare noe oppdiktet fjas!
Jeg vet hva jeg så.
- Vi må vekk herfra nå. - Lommelyktene slokner snart.
Vi går tilbake samme vei som vi kom.
- Hvorfor skal vi det? - Vi vet ikke hva som fins her nede.
Hva det enn var, vil jeg ikke møte det igjen.
Det må finnes en annen utgang.
Se der.
UTGANG
Hold sammen, så vi ikke mister hverandre.
Er dere med?
Ja.
Da stikker vi herfra.
Det fins ingen jente med halvt ansikt.
Ser dere noe?
Sam!
Du?
Sam?
Slutt å kødde.
Sam!
Sam?
Vi stikker herfra. Kom.
Sam?
Vi må gå. Vær så snill Sam, kom nå.
Sam?
Kom nå.
Nå går vi.
Hvorfor gjorde du dette?
Sam?
Vær så snill, hjelp meg...
Jeg er lei for det.
Hva faen?!
Faen!
Kom igjen!
Faen!
Lex!
Sam?
Lex...
Sam...
Lex!
Kom hit, Lex!
Jeg vet du er inni der.
Sam, ikke gjør dette. Jeg vet du er inni der.
Løp!
Bree?
Bree, er du ok?
Er du ok?
Bree, slutt.
Ikke gjør dette.
Det neste jeg husker, er at jeg våknet her.
Jeg ble trillet inn på sykehuset, og så husker jeg ikke mer.
Det er mye å fordøye. Og denne kvinnen...
Jenta. Det var jenta med halvt ansikt.
Jenta, ja...
Drepte hun vennene dine? Sikker på at de er døde?
Like sikkert som at jeg ser deg nå, så jeg at de døde.
Kan ikke forestille meg hva du har gjennomgått, men dette skal du vite:
Alt kommer til å ordne seg.
Vi skal gjennomsøke øya.
Vi gir oss ikke før vi finner den ansvarlige for dette.
Noen ungdommer er savnet.
Ja, hunder. Det er bra, takk.
Politisjefen har et helikopter klart.
Ja, om dere har det, så er det bra.
Hjelp meg!
Hjelp meg! Hvor er vi?