"Nekoč je živela družina pionirjev,
ki je iskala boljše življenje.
Družina je živela v velikem mestu,
a jim je zmanjkalo denarja in so morali oditi.
V družini sta bili starejša in mlajša sestra,
pa tudi mama in oče.
Niso bili popolni, bili pa so družina."
Obupali so. Vsi pokazatelji so tu.
Stopnja brezposelnosti je najvišja …
Populacija narašča in jemlje več, kot da,
državni dolg pa počasi presega BDP.
Družba, živimo v hišici iz kart.
Ko se bo začela podirati …
Riley, ne moremo iti brez tebe.
Sama ne boš preživela.
Bom. –Ja?
Kaj boš jedla? –Kosmiče.
V kuhinji so tri škatle.
Dobro, kosmič. Gremo.
To je dom.
Ne, dom je tam, kjer smo skupaj.
Prisežeš?
Punci, kako sta?
Bosta imela službo kot prej, ko se bomo preselili?
Takoj ne. Razen če jo bova hotela.
Veš, zakaj? Ker gremo na pustolovščino.
Veš, kaj je to?
Kot pri Tarzanu? –Ja.
Kot pri Tarzanu. –Opice so mi všeč.
Mama …
Ljudje so jezni.
Izgubili so domove in službe, dovolj imajo.
Telefonske povezave bodo pregorele. Dennis iz Milwaukeeja. Kaj se dogaja?
Govoril bi o temu, kar je povedal zadnji klicatelj.
Moram …
Kdaj bom jaz lahko igrala? –Nikoli.
Zakaj?
Ker imaš še vedno majhne in neumne možgane.
Nekoč bodo zrasli in bodo boljši.
Riley, daj še sestri. –Ne zna igrati.
Samo na gumbe hoče pritiskati.
Oprostite. –Ja?
Z možem sva si razdelila prvo kombinacijo,
vendar brez krompirja, tu pa piše, da smo ga naročili.
Ja, tako jih sestavijo. Vse kombinacije stanejo 7,99.
Vseeno je, ali vzamete vse ali ne.
Tega nočem plačati. Lahko črtate?
Kot pravim … –Veste, kaj? Meni prijajo. Hvala.
Takoj pridem.
Mama.
Mary!
Mama, poglej!
Ime ji je Cookie. –Ljubica, tega ne moreš.
Rada jo jaham. Zelo lepa je.
In rada ji pletem lase. –Prav?
Prihaja iz dežele samorogov in je zelo redek samorog.
Zelo lepa je.
"Zjutraj sem se zbudil in našel sporočilo na glavi,
pisalo pa je, da zapuščaš me, zapuščaš s pločevinko fižola …
Sedel sem v avto in v trgovino šel,
nekaj piva kupil sem,
a zapustiti ženo sem moral,
ker dovolj je imam …
Takšna je …
Pustil sem ti staro pločevinko fižola …
O, ja …"
Družba, tu smo.
Kaj je to?
Dom.
NOVI DIVJI ZAHOD
Francoz.
Kaj pravita?
Je dovolj? –Nisem utrujena.
Ker ti nisi na strehi.
Prva lekcija višjega menedžmenta.
Spoštuj premore, sicer bodo delavci stavkali.
Hvala, ljubica.
Živjo, mala pošast. Pridi in pojej do konca.
Ti ni všeč? –Paradižnik je zanič.
Kaj? Ni res. Super je.
Kdaj bova šli nazaj v šolo?
Pa če vama ni treba?
Lahko bi ostali tu. –Otroci moramo v šolo.
Dobro.
Torej je to šola.
Kaj? –Ta koča. To je lahko šola.
Lahko je, kar hočeta.
Resno? –Mary je všeč.
O čem bi se hotela učiti, če bi se lahko o čemerkoli?
Zgodovina mi je všeč.
Torej se bomo učili o zgodovini.
Z mamo sva imela dve službi,
da bi kupila hrano, ki jo je pridelal nekdo drug,
in vaju poslala v šolo, kjer so vaju učili drugi.
Vse je bilo narobe.
Zdaj pravila pišemo mi. Mi štirje.
Tu smo sami.
To je naše.
Kaj zdaj? –Nič. Razneslo te je.
Kdaj bo tebe razneslo?
Ne bo me. Jaz sem Američanka, ti pa taliban.
Dobro.
Ena, dve, tri.
"Ko so prvi pionirji prišli na zahod, je bilo življenje težko.
Številni so porabili denar za pot,
ko so prišli, pa ga niso več imeli.
Bili so Američani, ki so tvegali vse za negotovo nagrado.
Neraziskano območje je bilo …" –Neraziskano.
Tako se prebere.
"Neraziskano območje je bilo nevarno …"
Kaj hočeta na zastavi?
So lahko zvezde? –Koliko? –Štiri.
Zakaj štiri?
Ker smo mi štirje.
Meni so všeč pirati. –Lobanja in prekrižani kosti? –Ne!
Tvoja sestra se boji okostnjakov. –Rekla si, da je lahko karkoli.
Le da ne vključuje okostnjakov ali zombijev.
Morski psi.
Lahko.
Zdi se mi, da bi rad nekaj vprašal. –Kako to veš?
Ker si zamišljen, priprtih oči in morda zaprt.
Res?
Si v redu?
Bolje kot v redu.
Misliš, da je to dobro zate? Ti pomaga?
Ljubim te. –Tudi jaz tebe.
Vidim tabor. Vidim tarčo.
Previdno. Orožje ima. Morda bomo potrebovali podporo iz zraka.
Dober dan.
Imate trenutek? Sem iz urada za varnost in zaščito.
Pred tremi ali štirimi leti sem opravil pregled.
Hiša je bila že takrat pod hipoteko in bila je grozna.
Našel sem nekaj desk in popravil, kar sem lahko.
Elektriko imate? –Ja, a bi vgradil solarne plošče.
Telefon? –Star.
Kje imate greznico?
Tam. Mislim.
Ja.
Duhate?
Pušča.
Izkopati bo treba greznico, jo zakrpati in morda zamenjati.
Dajte, no … –V dolini so farme.
V okrožju menijo, da obstaja tveganje E. coli.
Prejšnjemu lastniku se ni bilo treba držati novih pravil.
Jo moram sam izkopati? –Imate vitel?
Ne. –Potrebovali ga boste.
Sranje.
Ne, to je vaše sranje, ki prodira v podtalnico.
Prekleto!
Kaj misliš, kakšne so? Misliš, da so rumene?
Ali oranžne?
Kako ne veš, kakšne so opice?
Mary!
Rekla je, da jih ni, a sem eno našla.
Ste videli kaj v krošnjah?
Mislim, da pridejo ven le ponoči, zato jih niče ne vidi.
Je s tabo?
Jaz sem Eric.
Riley.
Riley, ji boš ti povedala resnico o opicah?
Ali ji bom moral jaz?
Bila je noč pred zahvalnim dnem in napovedani so bili svojci.
Susie je vse pripravila dan prej.
Purana, krompir, kruh in vse drugo.
Tiste noči sem se zbudil in spodaj slišal hrup.
Kot bi se bližala koračnica.
Mislil sem, da je Susie.
Da še dela v kuhinji. Nato pa …
Nato sem zaslišal globoko renčanje za sabo.
Pošast? –Še huje.
Susie je smrčala.
Ne smrčim!
Šel sem dol.
Hladilnik je bil odprt in … Ne šalim se.
Neki tip je žrl Susiejino hrano.
Rekel sem, da je to naša večerja za zahvalni dan.
Kaj je odgovoril?
Rekel je, da je bila sosedova hrana boljša.
Rekel je: "Sosedova hrana je bila boljša."
"Poberi se," sem rekel.
Takrat sva ugotovila, da Tampa ni za naju.
Preveč norcev.
Če vprašate mene, bi jih morali za vedno zapreti.
Burbon? –Lahko.
Hej, stari. Natoči mi velikega z ledom.
Ste tu naokrog videli medveda?
Če greste do potoka,
boste videli majhen slap, ampak … –Orožje je slabo.
Orožje je lahko slabo, če pa ga uporabljamo pravilno,
je orodje kot izvijač.
Ali pa francoz.
Tako je.
Žal mi je, če je komu neprijetno.
Vajen sem jo povsod nositi s sabo. Oprostite.
Že dobro. Meščani smo, samo govorimo.
Napako smo naredili. Gremo domov.
Punci se zabavata.
Všeč mi je in mislim, da je super biti tu.
Je mama v redu?
Ni se nam treba ukvarjati z resničnim svetom.
To je najbolje zate.
Ti je to jasno? –Vse bo v redu. –Nismo kot ti ljudje!
Zjutraj bo bolje. –Se bomo že znašli.
Misliš, da Eric s puško ubija ljudi?
Verjetno.
Koliko misliš, da jih je ubil?
Deset.
Res?
Ja.
Ustrelil jih je v glavo.
Možgane jim je razneslo kot špagete.
Jaz mislim, da ne ubija ljudi.
Boš lahko to popravil, ne?
Ja.
Jebenti!
Prekleti vitel!
Kje naj najdem vitel, prekleto?
Spomni se, o čem sva govorila.
Vdihni.
Počasi izdihni.
Ko boš pripravljena.
Bravo.
Nadarjena si.
Ni moja stvar,
zato mi povej, če grem predaleč.
Alice odobrava, da je ona tu?
Ja, nič nima proti. Nič.
Alice ima bipolarno motnjo.
Pred letom dni je delala v osnovni šoli.
Doživela je epizodo
in napak ocenila učenca.
Slabo je bilo.
Ona …
Umik potrebuje. Mora se spočiti in zbrati.
Dali so ji zdravila, ki ji pomagajo,
a se stanje vedno poslabša.
Tu se mi zdi v redu.
Mislim, da ji tu prija. Srečna je, mi pa tudi.
Glavo pokonci. Kmalu boste postali pravi hribovci.
Pionirji.
Ja. Potrebujemo vso mogočo pomoč.
Imate vitel?
Ljubica, ne skrbi … –Nimam ga.
Morda pa poznam nekoga, ki ga ima.
Morda bom potreboval uslugo.
Dobro. Kako je? Je trdno?
Ja. –Dobro.
Luknjo lahko zamašiš s tesnilom in jo spustiš.
G. Danik, ne vem, kako … –G. Danik? To je moj oče.
Steve. –Dobro, Steve.
Soseda sva. Enako bi ti storil zame.
Seveda. –Pravi si. Odločen.
Tukaj izumiramo.
Lana, boš prevzela vitel?
Čakaj. Resno?
Ne. Ne misli resno.
Daj. Bi pivo? –Ja. –Pridi.
Pritisni na sprožilec, ne vleci ga.
Dobro.
Pa potem? –Trznila bo, močno drži.
Trznila?
Drži … Naj bo kopito tu.
Dobro. –Ja.
Boli. Imaš kaj, kar mi ne bo odtrgalo roke?
Močneje trzne kot velika puška.
Vse po tem bo lažje.
Hčeri sem dala takšno pri sedmih.
Ustrelila je zraven bratove glave. Še vedno ne sliši dobro.
Kaj je počel tvoj oče?
Delal je v rudniku, a so ga odpustili.
Zdaj pa ne vem. Nekakšen kmet je. Menda.
To je dobro.
Moja družina je bogata.
Živimo tu, ker radi hodimo na lov in ribolov.
Če bi hoteli, bi lahko živeli v Beverly Hillsu
in imeli bazen.
Mi smo nekoč imeli bazen.
Govorim o pravem bazenu.
Ne o neki banji tvoje družine.
Greva nazaj?
Se bojiš? Pokazala bi ti nekaj za frajerje.
Si frajerka?
Mislim, da.
Dobro.
Kul je. –Ja, res je.
Za poleti bom sem prinesla ledomat.
Kaj počneš tu? –Odrasle stvari.
Mečkaš!
Previdno s stranmi.
Prav.
Včasih pijem očetovo pivo.
Morali bi nazaj.
Zakaj? –Mislim, da sem slišala krike.
Če se nisi hotela družiti z mano, bi morala povedati.
Samo …
Nočem piti tega.
Mislila sem, da bi bila lahko prijateljici. –Lahko sva.
Popij.
Moraš ga popiti! Pij!
Hej! Vrni se!
Rekla si, da si frajerka.
Oprosti! Nisem jaz kriva. Nisem jaz kriva! –Riley!
Prav? –Kaj je? Kaj se dogaja? –Riley.
Oprosti. –Si v redu? –Oprosti. Nisem hotela, nesreča je bila.
Oprosti. Ne premikaj se.
V redu je. Bom pogledal. Poglejmo.
Premakni roko. Kako se počutiš?
Malo boli? Dobro. Veš, kaj?
Očitno je izpahnjena, a boš preživela. –Riley!
Kaj se dogaja? Kaj se je zgodilo? –Mama.
Si v redu? Ljubica … –Oprosti, nesreča je bila.
Kaj je bilo? Zakaj te je ranila?
V redu je. –Kaj je storila?
Nesreča je bila. Igrali sva se.
To ni igra.
Kaj si storila? –Bila je nesreča.
Oprostite. –Kaj si storila?
Hej! Ljubica. Nehaj.
Ljubica, poglej me.
V redu je.
V redu je. Poglej. V redu je.
Dobro. Poglej jo. –Oprostite. –V redu je.
Oprostite, nisem hotela.
Tako mi je žal. –Nehaj jokati!
Prav? Dovolj.
Žal mi je zaradi tega.
Ja. Odkupili se bomo. Vse bo …
Vse bo v redu. –V redu je.
Ni v redu. –V redu je. Poglej. V redu je. –Ni v redu.
Pridi.
Riley, gremo.
Mama je bolna.
Si se prehladila?
Bila je že takšna.
Toda ti se ne spomniš.
Spomnim se. Očka jo je peljal k zdravniku.
Potem je bila spet kot prej.
Mislim, da je tokrat ne bo peljal k zdravniku.
Drugače je. –Je tudi očka zbolel?
Ne, je pa drugačen.
Zdi se, da je minilo veliko časa.
Kdaj smo se nazadnje videli?
Moja otroka sta starejša. Pred odhodom ju moraš videti.
Ne veš, kam bosta šla.
Jaz sem tu. –Saj veš, otroka.
Hitro odraščata.
Nekega dne se obrneš in otroci so odrasli.
To sem jaz.
Tukaj sem.
Mary?
Mislila sem …
Seveda si ti.
Oprosti.
V redu je.
Sam sem jo sestavil. Moj edini otrok je.
To je moj edini otrok. Dol mi visi za druge.
To je pravo vojaško orožje.
Ne.
Super je, da ti starši dovolijo pozno ostati.
Stisni s strani, bedak.
Sprej sem prinesel.
Bi se zadel?
Bi ti?
Lahko. –Premlatil te bom. –Umiri se. Zafrkavamo se.
Čakaj. Si resen? –Kaj?
Vdihavanje je mimo.
Najbolje je kar vzeti. Vsi to vedo.
Od kdaj? –Od nekdaj.
Če se hočeš zadeti, daj zaščito stran in v usta.
Dobro. Če si prevelika reva, bom jaz. –Jebi se!
Jebi se!
Kako si neumen!
Očka. Je mama v redu? –Ja, mama je v redu.
Utrujena je. Vesta, kakšna je, ko je utrujena.
Ni lahko ves čas skrbeti za vse.
Mora k zdravniku? –Ne.
Spočiti se mora. V redu bo, obljubim.
Mama?
"Ko so prišli, je bilo v ZDA več kot 500 plemen.
Toda ko so šli priseljenci proti zahodu,
je nasilje med prišleki in plemeni naraščalo.
Leta 1800 je bilo Indijancev v ZDA približno 600.000.
Leta 1890 jih je bilo le še 250.000."
Kam so šli?
Umrli so.
Zakaj? –Ubili smo jih.
Riley, tvoja sestra … –To je res.
To tvoji sestri ni všeč.
"Preostalim plemenom so odvzeli posest
in morali so v rezervate, kjer jih je več tisoč umrlo od lakote …"
Riley.
Zakaj so jih ubili?
Mama.
Riley?
Je iztrgala stran?
Nič zato.
Lahko mi poveš resnico.
Dovolj šole za danes.
Kul si.
Res?
Zdaj!
Hej, mala!
Pridi sem!
Jebi se! –Jaz? Ti se daj!
"Zgodovina je pomembna, ker se učimo o ritih in vaginah,
ki so se zgodile že davno.
Odrasli so se nekoč oblačili v neumne …"
Mama, majico potrebujem.
V pralnem stroju so.
Nimamo ga.
To je bilo v stari hiši.
O čem govoriš?
Pusti.
Oprosti.
Kaj počneš?
Igram se, da sem črv.
Kako neumno.
Gremo, obe.
Kje je mama?
Ona ne gre.
Kako veš?
Železnina? –12. vrsta.
Kaj počneš? –Utihni.
Riley!
Daj sem! –Pusti!
Ne! Mama bi mi dovolila.
Mame ni tu!
Hej. Je vse v redu?
Riley noče deliti.
Dovolj je za vse.
Deli s sestro.
Jaz plačam.
Prvič vaju vidim.
Na hribu živimo.
Na hribu? Zveni zabavno.
Ja. Včasih je dolgčas.
Ni drugih otrok, samo punca je, ki je ranila Riley.
Si v redu?
Mama ji je pripeljala klofuto.
Mary.
Vsi so v redu?
Mama ni nikogar poškodovala.
Mama je včasih strašna. –Utihni!
Ko sem bila jaz otrok, sta se tudi moja starša prepirala.
Strašno je bilo.
Tudi onadva sta včasih tepla druge.
Mama tepe tebe?
Lahko mi poveš.
V redu je. Morava iti.
Mary, greva.
V redu je prositi za pomoč.
Kaj počnete?
Stran od njiju.
Pogovarjale smo se o mami.
Punci, v avto.
Toda … –Takoj!
Kaj sta ji rekli o mami? –Jaz nisem nič rekla.
Kot Reagan, stari. Se spomniš?
Rekel je: "Bodite kot čudovito mesto na hribu."
Mar ne? To je prevzel iz Svetega pisma. Toda tega nihče ni povedal bolje.
Kakšen frajer.
Mesto na hribu, všeč mi je.
Si že v njem. Mi smo to čudovito mesto na hribu.
To smo mi. To smo mi, prekleto. To počnemo. –Ja?
Oni pa ne razumejo. –Ja. Kdo?
Kdo? –Zadrte elite.
Čakaj. Me poslušaš?
Dihati moraš.
Oprosti.
Ne vem, kaj se mi dogaja. –Oh, ljubica.
Zdravnika potrebujem. –Kdo ga bo plačal?
Tu je dobro zate. Rekla si, da ti je všeč.
Rekla si, da pomaga.
Kaj počneta? So vajini starši doma?
Izvolite? –G. Hayes, jaz sem Loraine Miller.
Center za socialno delo.
Dobro.
Nekdo je prijavil, da ga skrbi za vaša otroka.
Kdo?
Smeva naprej?
Sta bila kdaj kaznovana?
Ne.
Otroka disciplinirata?
Ne.
Ja. Če sta poredni, ampak ju ne tepeva.
Me sprašujete, ali tepeva otroka?
To so standardna vprašanja.
Če se otrokoma kaj zgodi, ju lahko oskrbite?
Ja, imamo prvo pomoč.
Lahko vidim?
Seveda.
Imate kopijo spričeval vaših otrok?
Doma se šolata. Moja žena je učiteljica.
Imate licenco? –Ja, v Kaliforniji.
Oprostite, naj ona odgovori, če lahko.
Gospa?
Dobila sem licenco odbora za izobraževanje,
a je potekla po dopustu.
Imam še licenco za mlajše otroke.
Bi jo radi videli?
Lahko.
Tu se kar nekaj otrok šola doma.
Običajno imamo standardna poročila
in doseganja, o katerih morajo starši letno poročati.
Seveda.
Tu je. Našel sem.
Dobro.
Na samem bom morala govoriti z otrokoma.
Lahko to nekje opravimo?
Kakšna slika je to?
Želva brez oklepa.
Zelo ustvarjalno.
Lahko sta iskreni z mano.
Sva v težavah?
Nihče ni v težavah.
Zakaj pa ste vi tu?
Prišla sem pomagat.
Kaj to pomeni?
To pomeni, da bom storila vse,
da bi vajinima staršema pomagala ustvariti dober dom za vaju.
Ste pomagali že veliko ljudem?
Sem.
Riley?
Bi mi rada kaj povedala?
Vedno tako dolgo traja?
Se lahko pogovoriva zunaj?
O čem ste se pogovarjale?
Kaj je rekla?
Pomagala nam bo.
Kako?
Riley!
Pomagala bo mami.
Riley, reči ji moraš, da si lagala. Jasno?
Nisem! –Briga me!
G. in ga. Hayes, po videnem menim,
da je v interesu otrok,
da sta v naši oskrbi do konca preiskave.
Ne! Rekli ste, da boste pomagali mami. To je rekla.
Karkoli je rekla hči, ni res. –Sedimo.
Sedimo. Dajmo. –Umirite se.
Umirite se. Sedite.
Dovolj. Stran od moje žene. –Zakaj moram iti?
Rekli ste, da boste pomagali mami.
Ne govorite z mano, kot da sem otrok!
Umiri se. –Na isti strani smo.
Nismo. Lažnivka ste. Rekli ste, da boste pomagali.
Tega ne morete. Riley!
Ne morete.
Riley!
Dobrodošli nazaj.
V redu je. Miruj. Dobro.
Tako. Končano.
Veš, da boš morala kmalu iti?
Vem.
Riley.
Zamudila boš.
Daj. Gremo.
Mama Carol pravi, da gremo za vikend v lep park.
Ne kliči je tako. Za naju skrbi, dokler se ne vrneva domov.
Kul majica.
Hvala.
Kaj imaš za malico?
Ne vem. –Bi menjala?
Prav.
Hvala.
Ni ti dala svoje malice.
Vem. Poklicala te bom. Počakaj.
Poklicala te bom.
Mary, si v redu?
Taliban sem.
Riley, pridi.
Kaj misliš, da počneta mama in očka?
Verjetno sta v hiši.
Misliš, da naju bosta obiskala?
Ne.
Mama Carol pravi, da morda bosta.
"Vse najboljše za te!"
Ne!
Hej. Tukaj je.
Očka! –Hej!
Lepo te je videti.
Me ne boš objela?
Nič zato.
Oho. Kakšen stisk.
Kaj je s tvojim očesom?
Nesreča. –Te je kdo udaril?
Stepla se je s puncami v šoli.
Smo za pico?
Mama pride?
Ne, mama ni mogla priti.
Rekla pa je, naj vama povem, da vaju ima zelo rada.
Kaj je? Ne ješ več skorje?
Od kdaj?
Skorja gradi karakter.
Zanič je.
Opozorila sem te. –Oho, to govori.
Kako je v šoli?
Morala sem v drugo.
Drugo? Kdaj? –V istem kampusu je.
Ne razumem.
Riley so uvrstili v program
za otroke, ki potrebujejo dodatno pomoč pri izobraževanju.
To je za neumne otroke.
Riley, nisi neumna.
To nima smisla. Odlično bere in rada ima šolo.
Kaj je to?
Zdravilo. –Za kaj?
Moje možgane. –To je metilfenidat.
Manjši odmerek jemlje. –Mary so diagnosticirali ADHD.
Otrok je. Osebnost ima.
Ne potrebujete najinega dovoljenja?
V tem primeru ne.
Rejniki in center za socialno delo so tako ocenili.
Ljubica, ti to pomaga?
Če pravijo, da jih moraš jemati, jih moraš.
Prav.
Oprostite, na stranišče moram.
Počasi končajte.
Darilo imam zate.
Kaj?
V avtu je. Te zanima?
Ne bi morali počakati Loraine?
Ne čakajmo je.
Zdravila smo pozabili. –Ne potrebuješ jih.
Super si, kakršna si. Pridi. –Prav.
V avto. –Kje je darilo?
Doma sem ga pozabil. Moramo iti. –Očka?
Moral bi pustiti sporočilo. –Kaj?
Naslednjič pred odhodom napiši sporočilo, da ne pozabiš darila.
Očka! –Dobra zamisel.
Kaj je?
Lahko sedim spredaj?
Ste pripravljene?
Ja. –Dajmo.
Kdo je prdnil?
Ne, "kdo se je namrdnil".
Očka ni tako rekel. –Moje mi je bolj všeč.
Ne bi moral že iti?
Kam?
V službo.
Nedelja je.
Lahko se druživa z otroki.
Ne bosta ves dan gledali Spužija Kvadratnika.
Nalogo imam.
Nalogo?
Govoriti bom morala s tvojo učiteljico.
Preveč naloge daje. Vem, da je ne ocenjuje.
Nimaš … –V redu je. Nočeš tega.
Kaj naj ti rečem? Pridna je.
Kdo je lačen?
Nimaš naloge.
Tiho. Pretvarjaj se.
To je neumno! –Mary, tiho.
Ne spodbujaj je spet.
Zakaj se pretvarjamo, da smo v stari hiši, če nismo?
Dave?
Kje je hrana?
Mislila sem, da smo kupili hrano.
Alice.
V redu je. –Ne! Rekel si …
Ne morejo noter.
Ljubica, ne morejo noter!
G. Dave, obkolili smo hišo.
Alice, poglej me. Dokler sta otroka tu, ne bodo šli noter.
Lagal si mi! –Reševalni helikopter je pripravljen.
Govorite z nami.
Pajek poveljstvu, me slišite?
Zunaj je veliko ljudi.
Verjetno imajo rakete.
KATERI KANAL?
G. Hayes, to se bo končalo.
Ne nadzirate položaja. Pomislite na svojo družino.
Zakaj to počnejo vsak večer?
Da ne moremo spati.
Hočejo, da gremo.
Mary.
Kaj je? –Bobni ali kitara?
Hitro! Bobni ali kitara?
Kitara.
Dobro.
Počasi.
Boli.
Mama Carol pravi, da mora biti tesno, da nisem prostaška.
Ti je mama Carol tako rekla?
Ja.
Mama Carol zveni pasja.
Kaj praviš na tisto pijačo?
Resno?
Ja. Zakaj pa ne?
Nazdraviti morava. Da bo uradno.
Pionirja?
Ja, pionirja.
Je boljši okus, ko si starejši?
Ne, samo pitje ti gre bolje.
Imaš načrt?
Ne.
Mi je pa to všeč.
Kaj? –Da smo spet skupaj.
Meni tudi.
ZGODOVINA AMERIKE OBDOBJE DO LETA 1987
Je kaj hrane?
Operater.
Dva sendviča z mletim mesom,
enega s pečenim puranom in enega s salamo.
Očka. –Brez solate v sendviču s salamo.
Je to šala? –Ne.
Nimam imenika, moja otroka pa sta lačna.
To je šerifov urad. Ne dostavljamo sendvičev.
Ukažite enemu od parkiranih pred mojo hišo, naj jih prinesejo.
S kom govorim? –Z Davom Hayesom.
Pustite jih pred vrati. Ne zafrkavam se.
Me boš spustil naprej?
Si vzel otroka in šel?
Ja. –Potem pa si …
Sem si se vrnil.
Ja. Ni nama bilo dobro brez njiju.
Otroci morajo biti s starši.
Šerif je imel novinarsko konferenco.
Rekel je, da si streljal v vozilo.
Morda sem enkrat ustrelil v zrak.
Pod prisego bom pričal, da nisi sposoben zadeti ničesar.
Ko sva že pri tem,
imaš polno dvorišče policajev, ki te ne poznajo tako dobro.
Danik protestira proti policiji. Izdelal je plakate.
Cela družina tabori na križišču.
Mislim, da je Steve rad po televiziji.
Bog naj ga blagoslovi. Smo Danikovo zadnje oporišče?
Če že počneš to, naredi, kot je treba.
Ne vem, kako daleč bo šlo.
Tega ne govori novinarjem.
Poročevalci
ves čas govorijo o vas.
Je kdo na naši strani? –Večinoma bedaki.
Mi, bedaki, smo ponosni ljudje.
Držati moramo skupaj.
Kaj si se iz tega naučil?
Da morajo biti otroci s starši.
Ne, od vsega tega …
V teh krajih.
Mislil sem, da bo lepo ne več biti del sveta.
Kaj imaš proti svetu? –Svet ima nekaj proti nam.
Saj veš, da je tudi to svet, ne?
Še vedno si na svetu.
Samo na vrh hriba si se preselil.
Nam lahko pomagaš?
Lahko govoriš z njimi in jim poveš, da smo dobri ljudje?
Ko sem bil pri marincih,
so nas med urjenjem
zaprli v sobo in noter metali šok granate.
Bilo je hitro.
Oslepiš.
Udarni val ti uniči srednje uho in ne moreš stati.
Odrasli so bruhali žolč.
Kaj misliš, kaj bi takšna granata naredila otroku?
Kaj bomo?
Naj grem z otrokoma ven.
Danes.
Na čigavi strani si?
Noter bodo šli, Dave.
Ne vem, kdaj,
a to se bo končalo.
Bi mi rad vzel družino?
To moraš končati na dober način. –Iti moraš. –Ne še.
Dave, stoj.
Očka. –Srček, prav ima.
O čem govoriš? Kako to misliš?
Nočeš več videti otrok? Bi to rada? –Dave, nehaj.
Misliš, da se šalim? To je moja hiša.
Mojbog. –Streli.
Ven!
Na varno se skrijta. –Ne govori z njima. Ven!
Punci, gor. –Dave. –Ven iz moje hiše. Ven!
Umakni se. Proč od vrat.
Premakni se!
Ven iz moje hiše, Eric!
Jebi se!
Očka.
Jezus! Ne.
Alice!
Ne. Ostani z mano.
Ostani z mano. Jasno?
Punci, pridita. Pritisnita na rano.
Mama. Prosim te …
Pritisni!
Ne potrebujeta me več.
Odrasli sta.
Obljubi, da ne boš odšla.
Obljubi!
Umaknita se!
Ljubica, v redu si.
Riley, ustreli vsakogar, ki stopi skozi vrata. Jasno?
Ljubica? Ostani z mano.
V redu je.
V redu boš. Prisežem.
G. Hayes, je vse v redu? –Ustrelili ste mojo ženo!
Jebite se!
Ne streljajte!
Zakaj nas ne morete pustiti pri miru?
Hočemo samo mir! To je vse!
Jebite se!
Očka! –Hočemo, da nas pustite pri miru! To je vse!
Zakaj nas ne pustite? –Očka! –Kaj je? –Nehaj!
Hočeš, da tvoja mama umre? Oni so ji to naredili. Ustrelili so jo.
Prišli bodo in vaju odpeljali. –Ne. –Tiho in me poslušaj!
Ne, ti poslušaj. Nikoli ne poslušaš. Mama je samo potrebovala pomoč.
Niso ji oni tega naredili.
Ti si ji.
Nikoli več ne bomo družina.
To ni več dom.
Že dolgo ni.
Toda zaradi tega kraja nismo družina.
Nikoli nismo bili.
Žal mi je.
"Nekoč je živela družina pionirjev,
ki je iskala boljše življenje.
V družini sta bili starejša in mlajša sestra,
pa tudi mama in oče.
Veliko napak so naredili,
a so dali vse od sebe.
Imeli so hišo na vrhu hriba.
Smejali so se, lovili ribe
in pridelovali zelenjavo.
Večinoma so bili srečni …
Razen ko so bili žalostni.
Niso bili popolni,
bili pa so družina."
MEDIATRANSLATIONS
Tehnična obdelava DrSi Infire