Title: Black Box Year: 2020 Duration: 01:40:46 Subtitles Source: Amazon
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫קופסה שחורה
‫זהירות, מותק.
‫תחזיק את הראש שלה.
‫בדיוק.
‫היום הוא היום הראשון של התינוקת שלי בבית.
‫וזה אבא שלך.
‫אתה לא תעזוב אותה אף פעם, נכון?
‫נכון?
‫- יום הולדת שמח -
‫אבא.
‫אבא! אבא.
‫אבא!
‫אם נצא תוך 33 דקות, ‫אנחנו אמורים להגיע בזמן. בסדר?
‫בוא.
‫- אל תשכח לכבות את מכונת הקפה -
‫- אל תשכח את הטלפון שלך - ‫- אין כמוך -
‫- שים את הצלחות כאן -
‫- שים פה רק את הכוסות -
‫טוב, בסדר.
‫אבא! ‫-היי.
‫בוא כבר. ‫-קארן.
‫אבא, קת'י. קת'י!
‫בסדר. סליחה, סליחה. ‫-היא...?
‫היא... היא הבוסית שלי, כבר...
‫שתיים עשרה שנים, ואני הצלם הראשי שלה.
‫טוב. טוב מאוד.
‫תזכור, קשר עין. אל תשכח לחייך.
‫אתה צריך להראות לה ‫שאתה אסיר תודה על ההזדמנות.
‫כן, עיניים, חיוך. קלטתי.
‫בסדר.
‫מושלם.
‫בבקשה, אדון.
‫בוא כבר. ‫-אני בא.
‫אני בא, אני בא, אני בא.
‫ניפגש שם! ‫-בסדר. טוב.
‫חמש עשרה דקות, אבא. ‫-בסדר.
‫מדברים שוב מהמשרד של ד"ר ברוקס.
‫תודיע לנו, בבקשה, ‫אם אתה רוצה להצטרף למחקר הקוגניטיבי.
‫תא קולי ‫המשרד של ד"ר ברוקס
‫התפנה מקום, אז חשבנו ליצור קשר.
‫יש לנו 12 דקות! ‫-כן, אני מוכן. אני מוכן.
‫כן, אני מוכן.
‫לא, תודה, אני בסדר. ‫-אתה צריך ארוחת בוקר.
‫אני בסדר. ‫-לא שאלתי.
‫בסדר. תודה, תודה.
‫פעם קלעת חזק יותר.
‫היי, תשמעי, אני ממש מצטער ‫שצעקתי באותו לילה.
‫אני יודעת, אבא. אתה פשוט חולה.
‫כן, אבל זאת לא סיבה... ‫-אבא!
‫בוא ניסע. ‫-בסדר.
‫יש... ‫-חכי. חכי, חכי.
‫- בית הספר היסודי פרקר הילס -
‫דקה לפני הזמן. לא רע.
‫איפה מצאת את זה?
‫אתה לא מעשן.
‫טוב, בסדר. חשבתי ש...
‫בסדר.
‫אני לא מעשן, כנראה.
‫תשמע, תהיה עצמך, ותחייך. ‫קשר עין, אתה יודע.
‫הבנתי.
‫רוצה לנסות שוב ללחוץ ידיים?
‫אתה תיזכר.
‫בוקר טוב. ‫-היי. היי.
‫שב פה.
‫היא תהיה איתך בעוד רגע. ‫-תודה.
‫- עורכת ראשית -
‫- העורכת המצטיינת של השנה: קת'י ברנס -
‫נולן. ‫-היי.
‫אנחנו מכירים יותר מדי זמן בשביל זה. ‫בוא הנה.
‫שב. ‫-תודה.
‫לא חשבנו שתגיע.
‫מה שלום אווה? ‫-טוב.
‫כן. ‫-מעולה.
‫היא מתמודדת עם המצב מצוין.
‫היא מנהלת את הבית, מנהלת אותי.
‫בדיוק כמו אמא שלה.
‫רייצ'ל תמיד היתה חדה במשרד.
‫אבל הכתבות שלה...
‫איזה עושר.
‫כמה ניואנסים.
‫אני מצטערת. ‫-לא, לא, זה בסדר.
‫למען האמת, נחמד לשמוע את זה.
‫זה חלק מהסיבה ‫שבגללה חשבתי שיהיה טוב לחזור.
‫בכל אופן, הבאתי דוגמאות חדשות. ‫חשבתי שזה יעזור...
‫תשמע, נולן, רק עכשיו אמרו לי.
‫המו"ל לא מסכים.
‫מה?
‫התמונות האחרונות שלך
‫פשוט לא מגיעות לרמה של העבודות שלך מהעבר.
‫טוב, יש לי דוגמאות חדשות יותר ‫שאני יכול להראות לך, אם תגידי לי מה...
‫נולן.
‫אני יודעת שאתה צריך את זה. תאמין לי.
‫אבל זה פשוט לא כמו שהיה פעם.
‫התקציב מצומצם.
‫הם לא יחתמו אם אין לזה הצדקה.
‫זין!
‫היי, היי. סליחה, ד"ר יבואה פנוי?
‫בטח, שב. ‫-תודה. סליחה.
‫שים לב לכף הרגל.
‫מכאן. בוא.
‫לך לשם.
‫נול.
‫היי. ‫-היי.
‫לא, תפסיק.
‫אתה מוכשר מכדי לתת לזה להשפיע עליך.
‫בוא נלך לאכול משהו. ‫-כן.
‫אז מה התוכנית עכשיו?
‫אני לא יודע. באף עיתון אחר ‫לא מוכנים אפילו לדבר איתי.
‫אני יכול להלוות לך קצת כסף אם אתה צריך. ‫-לא, לא, אני בסדר.
‫בטוח? ‫-כן, אני בסדר.
‫יהיו עבודות אחרות.
‫בסדר.
‫אתה רוצה לספר לי מה קרה ליד שלך?
‫לא יודע, פשוט...
‫לא יודע. הייתי מתוסכל, והרבצתי לקיר.
‫גובה חובות. למי אכפת?
‫ממתי אתה מרביץ לדברים?
‫מה זאת אומרת?
‫אף פעם לא ראיתי אותך מאבד את קור הרוח.
‫בסדר. בסדר.
‫עוד אחד.
‫עוד רופא? ‫-כן.
‫אולי כדאי לקבל את ההצעה של ד"ר ברוקס.
‫אני יודע שהיא לוחצת, אבל אולי טעיתי.
‫אמרתי שמחקרים הם מסוכנים,
‫אבל ניסינו את כל הרופאים המקובלים, נכון?
‫והיא אחת מהחוקרות המובילות בתחום.
‫כדאי לתת לה הזדמנות, נכון?
‫אתה לא צריך להחליף קריירה, נול.
‫אתה צריך רק להיזכר שוב במי שאתה.
‫- מדעי העצב, מחקר ופיתוח -
‫אני ד"ר יבואה מאורתופדיה.
‫את חושבת שהרופאה תוכל אולי ‫להכניס את החבר שלי?
‫שלום. נולן רייט.
‫כן. היא עם מטופל כרגע, אבל אני אבדוק.
‫תודה. אני מעריך את זה.
‫סליחה, אני צריך לחזור.
‫תגשש קצת, בסדר?
‫...לנוירולוגיה, והאיגוד האמריקאי ‫לנוירו-פסיכיאטריה.
‫קבלו, בבקשה, לבמה
‫את הנואמת המרכזית לשנה זו, ‫ד"ר ליליאן ברוקס.
‫מבחינה קלינית, איש זה סובל ממוות מוחי.
‫אך המוח חזק מכפי שאתם חושבים.
‫אתם רואים הדמיה חזותית פרימיטיבית ‫של זיכרון.
‫לפני עשר שנים, ‫הצוות שלי פיתח את הטכנולוגיה הזו
‫בשביל אנשים בדיוק כמוהו.
‫אנשים שנעזבו למותם, ‫אנשים שכולם ויתרו עליהם.
‫כעת השאלה היא אם נצליח להעיר אותם.
‫ושאלה זו הובילה לפיתוח
‫המכשיר החדש שלנו.
‫ד"ר ברוקס יכולה לדבר איתך.
‫בסדר. תודה.
‫תודה.
‫שלום. ‫-היי.
‫תיכנס. שב.
‫נולן רייט. בן 33.
‫לפני שישה חודשים, היה מעורב ‫בתאונת דרכים שהובילה למותה של אשתו,
‫ולפגיעה נרחבת בגולגולת ‫ובאונה הרקתית המרכזית.
‫הוא לא הגיב לגירויים כשנמצא בזירה,
‫ונותר בתרדמת במשך שלושה ימים.
‫ביום השלישי הוא חזר להכרה,
‫אך סבל מאובדן זיכרון חמור.
‫אני משתתפת בצערך על אשתך.
‫אני יודעת כמה כואב לאבד אדם אהוב.
‫אבל אני שמחה שהחלטת לבוא סוף סוף.
‫אני יודעת שמתסכל לפגוש כל כך הרבה רופאים.
‫נכון. ואת חושבת שזה יעזור לשיכחון שלי?
‫ובכן, עושה רושם שהראש שלך החלים לא רע.
‫לא היית אמור לשרוד בכלל.
‫בוא נראה. עברת אי-אם-די-אר...
‫משוב נוירולוגי, טיפול קוגניטיבי.
‫כל אלה טיפולים טובים, ‫אבל אנחנו עושים משהו עמוק יותר.
‫מה זה? מה אתם עושים פה?
‫לפני שאסביר את הטיפול,
‫אני צריכה לוודא ‫שהנתיב לזיכרונות שלך לא הושחת לחלוטין.
‫כן, איך את מתכננת לעשות את זה?
‫עברת פעם היפנוזה?
‫טוב. אני רוצה שתשב זקוף ותירגע, בבקשה.
‫תן לשרירים שלך ליפול אל תוך המושב.
‫פשוט תיתן לשרירים שלך ליפול אל תוך המושב.
‫תירגע.
‫תוותר על כל מה שסביבך,
‫ותתמקד
‫בזה.
‫פשוט תתמקד.
‫פשוט תתמקד בו.
‫זה כל מה שחשוב. תן לו להוביל אותך פנימה.
‫תתמקד במרכז שלו.
‫ותן לעפעפיים שלך ליפול.
‫העיניים שלך...
‫נעשות כבדות יותר.
‫תן להן ליפול.
‫תן להן לנוח.
‫מה זה?
‫מי זה?
‫זה בסדר. הכול בסדר. אתה בחוץ.
‫זהו זה.
‫מה ראית?
‫מה עשית לי? ‫-כלום.
‫לא, אל תשקרי.
‫זה אותו דבר שאני רואה בסיוטים שלי.
‫היה שם מישהו. מי היה שם, לעזאזל?
‫מר רייט, התרגיל הזה פשוט מעביר אותך
‫לתוך תת המודע העמוק שלך.
‫בשנים שבהן ביצעתי אותו,
‫אף אחד אף פעם לא ראה שום דבר,
‫אולי רק אחרי כמה מפגשים, אבל אתה...
‫העובדה שראית משהו כל כך מהר?
‫תת המודע שלך פעיל.
‫המוח שלך לא מוגבל כמו שנדמה לך.
‫הזיכרונות שם. הם נמצאים עמוק בפנים, ‫אבל הם שם.
‫אני חושבת שבאמצעות הטיפול שלי, ‫תוכל להחלים.
‫כן.
‫אני צריך לחשוב על זה.
‫יש מישהו אחר שיכול לקחת אותך?
‫אולי אבא שלך שוב שכח.
‫הוא פשוט מאחר קצת היום.
‫זה הכול.
‫מינוס מעלה בחוץ. אולי ניכנס פנימה?
‫למען האמת, עכשיו חמש מעלות בחוץ.
‫נגיע לאפס רק בשבוע הבא.
‫אווה!
‫היי, היי. אני ממש מצטער. ‫-לא.
‫אני יודעת שיש לך הרבה עניינים, ‫מר רייט, אבל זאת הפעם השלישית.
‫אם זה יקרה שוב, ‫נצטרך להודיע לשירותי הרווחה.
‫היי, תקשיבי.
‫אני מצטער ששכחתי, פשוט...
‫כנראה...
‫הם התחרטו בקשר לעבודה,
‫ודעתי הוסחה.
‫סליחה שאני עושה לך חיים כל כך קשים, אבא.
‫מה?
‫אווה. אווה, למה את אומרת את זה?
‫אתמול כעסת עליי מאוד, ‫ואז היום שוב שכחת אותי.
‫חשבתי שאולי אתה ממש מעוצבן עליי.
‫היי, אווה, תסתכלי עליי.
‫אווה, תסתכלי עליי.
‫אווה.
‫אני בכלל לא מעוצבן עלייך.
‫אני חולה. זה הכול.
‫בסדר? בלעדייך, אין לדעת איפה הייתי.
‫אתה אומר את זה כל הזמן.
‫אני חושבת שכדאי שאכין ארוחת ערב.
‫היי, לא, את לא חייבת להכין ארוחת ערב.
‫אבל אני כן חייבת. אחרת, מי יכין?
‫אתה מכיר את המושג "סקירת חיים"?
‫לא.
‫זו תופעה שמדווחת ‫במקרים רבים של קירבה למוות,
‫כשהחיים שלך רצים בהבזק מול העיניים.
‫אני מאמינה שההבזק הזה מכיל זיכרונות מפתח
‫שחוזרים על עצמם במחזור תמידי כל הזמן.
‫להכניס אותך ישירות לתוך הזיכרונות האלה,
‫זאת המטרה של הטיפול.
‫סליחה, להכניס...
‫מה זאת אומרת, ‫להכניס אותי לתוך הזיכרונות האלה?
‫בוא איתי, בבקשה.
‫אנחנו קוראים לזה "הקופסה השחורה".
‫קודם כול אני אהפנט אותך, ‫כדי לפתוח את תת המודע שלך.
‫מכשיר האא"ג יקרא את גלי המוח שלך, ‫וישלח אותם למעבד שנמצא פה בפנים.
‫המעבד יחלץ מגלי המוח את הזיכרונות,
‫וימיר כל זיכרון לחוויה וירטואלית כוללת.
‫כמו הולוגרמה?
‫יותר כמו חלום, כמו ללכת בנעליך שלך.
‫תרגיש שזה אמיתי.
‫המטרה
‫היא להכניס אותך ‫לכמה זיכרונות מפתח שרק נוכל,
‫עד שתתעורר.
‫בסדר. כמה זמן יעבור עד שאראה תוצאות?
‫תלוי איך תגיב לטיפול.
‫אולי כמה שבועות.
‫בסדר. אין לי כמה שבועות.
‫אני צריך להיות מסוגל לטפל בבת שלי.
‫טוב, אם שנינו נעבוד שעות נוספות,
‫אני חושבת שתוכל לראות שיפור יותר מהר.
‫אתה מוכן?
‫בסדר.
‫המעבר הישיר למצב טרנס ‫והיציאה ממנו עלולים להיות מטלטלים,
‫אז אני רוצה להתחיל ‫במשהו שאני מכנה "החדר הבטוח".
‫תחשוב שזאת הליבה שלך,
‫מקום שבו אתה מרגיש לגמרי בנוח,
‫שבו שום דבר לא יכול לפגוע בך.
‫מקום סודי, שרק אתה יכול להיכנס אליו.
‫בחרת?
‫בחרתי. ‫-יופי.
‫אנחנו מוכנים להתחיל בטיפול. ‫אני אכניס אותך.
‫תירגע.
‫תסתכל קדימה.
‫אתה אמור לראות סמן.
‫אני רואה.
‫כשהסמן יזוז, תתמקד בתנועה שלו.
‫תן לה להרגיע אותך.
‫- טוען היפנוזה ‫לבצע? -
‫אין עכשיו כלום.
‫אין מעבדה.
‫אין חדר. אין כיסא.
‫רק הקול שלי והסמן.
‫שים לב לכפות הרגליים שלך,
‫לרגליים,
‫לזרועות.
‫הן נעשות כבדות יותר, כבדות מדי.
‫אבל התחושה נעימה.
‫תן לתחושה לשטוף את כל גופך.
‫ככל שהסמן מתקרב,
‫כך אתה הולך ומעמיק.
‫ככל שאתה מעמיק, כך אתה מרגיש יותר טוב.
‫ככל שאתה מרגיש יותר טוב, ‫כך אתה הולך ומעמיק.
‫בעוד עשר שניות תהיה בחדר הבטוח שלך.
‫עשר, תשע, שמונה, שבע,
‫שש, חמש,
‫ארבע, שלוש, שתיים, אחת.
‫נולן, אתה בחדר הבטוח שלך?
‫תצטרך להנחות אותי. אני לא רואה כלום.
‫אתה שומע אותי?
‫כן.
‫כן, אני שומע.
‫יופי.
‫תזכור... ‫-מה?
‫שום דבר לא יכול לפגוע בך פה.
‫אבל אל תצא מהדלת.
‫אני יכולה להוציא אותך רק מתוך החדר הזה.
‫שמעת אותי?
‫אני צריכה שתבין את זה.
‫אני לא אוכל להחזיר אותך אם תצא, בסדר?
‫מובן.
‫יופי. עכשיו אני רוצה שתדמיין שעון מחוגים.
‫כשתדמיין אותו, הוא אמור ‫להופיע בחדר, יחד איתך.
‫מהחדר הזה, ניכנס לעומק תת המודע שלך.
‫אחרי השלב הזה, לא נוכל לתקשר יותר.
‫כשתלחץ על כתר השעון, ‫תהיה בתוך אחד מהזיכרונות שלך.
‫תתמקד בו.
‫תתרכז. תן לו לחזור אליך.
‫כשתרצה, תוכל לסובב את הכתר לזיכרון אחר.
‫קדימה לזיכרון הבא, או אחורה לזיכרון הקודם.
‫אם תרגיש בשלב כלשהו תחושה לא נוחה,
‫תלחץ את הכתר פנימה, ותחזור לפה.
‫נולן, אתה מבין?
‫מובן.
‫יופי. אתה מוכן?
‫כן. כן, אני מוכן.
‫תלחץ את הכתר פנימה, ותיזכר.
‫רייצ'ל.
‫חיכיתי כל כך הרבה זמן...
‫חברים אהובים,
‫נפגשנו כאן היום כדי לחזות בטקס מקודש.
‫התברכנו במיוחד
‫בכך שהצטרפו אלינו בני משפחותיהם וחבריהם.
‫לכבוד הוא לחתן ולכלה שיכולתם להשתתף...
‫תירגע.
‫היי. היי, היי.
‫תירגע. חזרת.
‫חתונה?
‫מה עוד ראית?
‫היינו בכנסייה עתיקה.
‫היו הרבה אורחים. חמישים, שבעים איש.
‫אבל הפרצופים שלהם היו מטושטשים. ‫-מטושטשים?
‫כן. יצאתי משם ברגע שהדבר הזה התקרב אליי.
‫אותו דבר שראית כשהיית מהופנט?
‫איך הוא נראה?
‫אני לא יודע, אבל הוא...
‫כמו בן אדם, נראה לי, ‫אבל הוא לא זז כמו בן אדם.
‫אני מבינה.
‫לדעתי, סביר שהמוח שלך מנסה ‫להגן עליך מפני הטראומה.
‫הוא מנסה למנוע ממך להיזכר.
‫אתה צריך פשוט לזכור שהדבר הזה לא אמיתי.
‫בפעם הבאה, נישאר קצת יותר.
‫לפחות פרצוף אחד אמור להופיע.
‫יותר זמן?
‫לכן אתה חולה כבר כל כך הרבה זמן.
‫אם תצליח לחמוק ממנו, ‫אני חושבת שנוכל להתגבר על זה.
‫תשמע, אני יודעת שזה נשמע מאוד מוזר,
‫במיוחד אחרי שראית כל כך הרבה ‫רופאים אחרים, אבל אני רצינית.
‫הולך לך טוב.
‫רמת הפירוט שראית בטיפול הראשון...
‫היא יוצאת דופן.
‫אני מחויבת להחלמתך.
‫אני חושבת שזה אפשרי, אם נמשיך לעבוד קשה.
‫אבל לא אצליח אם לא תבטח בי.
‫בסדר?
‫בסדר.
‫היי. ‫-היי. מה שלומך, אחי?
‫בסדר, בנאדם. מה שלומך?
‫כן, אני בסדר. אתה בסדר?
‫אני בסדר, כן. היד מחלימה. ‫אבל אווה קצת כועסת עליי.
‫זה בשבילנו? ‫-כן. דאגתי לך, אחי.
‫תודה רבה. אווה, יש לי הפתעה בשבילך.
‫היי, אוכל סיני.
‫אז איך הולך בינתיים?
‫איך המחקר? ‫-בסדר.
‫כן? ‫-בסדר, כן.
‫אני עדיין מתרגל לכל זה, אבל...
‫אני... ראיתי היום את החתונה שלי.
‫באמת? את...?
‫מדהים! נול!
‫זאת התקדמות. ‫-כן.
‫אתה יודע, אני זוכר את היום הזה, בנאדם.
‫שניכם הסיבה היחידה ‫שבגללה בכלל שקלתי להתמסד.
‫תמיד היינו מאושרים כל כך?
‫כן. לא היה אפשרי להפריד ביניכם. ‫זה היה מגעיל.
‫אתה ורייצ'ל, ‫תמיד דיברתם על תוכנית ארבעים השנה.
‫תכננתם הכול עוד לפני שהתארסתם.
‫היי, דוד גארי.
‫היי. והחמודה הזאת היתה ‫הדבר הראשון שמחקתם מהרשימה.
‫אתם מדברים על התוכנית?
‫כן. את עדיין זוכרת? ‫-כן.
‫כן. אקבל את המכונית הראשונה שלי
‫בגיל 16 וחצי. ‫-וחצי, כן.
‫והיא תדאג שתקיים את ההבטחה, אחי.
‫היי, אווה.
‫זה בסדר להתגעגע אליה.
‫את לא צריכה להעמיד פנים.
‫היי, בואי הנה.
‫הכול בסדר.
‫היי, כן, שניים. פשוט... כן, תודה.
‫תודה.
‫שני... ‫-מה זה המקום הזה?
‫תודה.
‫לקחתי אותך הנה כשהיית בת שלוש.
‫זה היה המקום האהוב עליי ועל אמא שלך.
‫הנה, זה בסדר. זה בסדר. תחזיקי ככה. בסדר?
‫תשלטי עליו מפה.
‫אל תמהרי.
‫בדיוק. בדיוק!
‫כן, זה בסדר גמור.
‫תודה.
‫כן? ‫-טעים.
‫תודה שאת סבלנית איתי, אווה.
‫בסדר.
‫טעים.
‫ולא הבאת לי כלום?
‫טוב, היא בקושי השאירה משהו בשבילי, אז...
‫לאן הלכתם? ‫-ניסה.
‫אני מתה על המקום הזה. ‫-מקנאת?
‫מאוד.
‫בסדר.
‫סליחה, תשמעי, אם אני אפסיק עכשיו,
‫את חושבת שהזיכרון שלי יחזור באופן טבעי?
‫בטיפול הקודם אמרת ‫שאתה רואה פרצופים מטושטשים.
‫זה מצב שנקרא פרוסופגנוזיה.
‫זה סימן של נזק מוחי.
‫אנחנו רוצים להגיע למצב ‫שבו הפרצופים מופיעים.
‫בוא ננסה להישאר היום מספיק ‫כדי לראות פרצוף, בסדר?
‫ואם הדבר הזה שוב יופיע, פשוט תגיד לעצמך:
‫"אני מפעיל את הנפש שלי, ‫היא לא מפעילה אותי".
‫תגיד ביחד איתי.
‫"אני מפעיל את הנפש שלי". ‫-אני מפעיל את הנפש שלי.
‫היא לא מפעילה אותי.
‫היי, היי.
‫היי. היי.
‫היי. את בסדר?
‫אני מפעיל את הנפש שלי, היא לא מפעילה אותי.
‫תזכור. "אני מפעיל את הנפש שלי, ‫היא לא מפעילה אותי".
‫"אני מפעיל את הנפש שלי..." ‫-היא לא מפעילה אותי.
‫אני מפעיל את הנפש שלי, היא לא מפעילה אותי.
‫אתה יודע איפה אתה?
‫כן. סליחה. סליחה. פשוט...
‫הרגשתי שהוא חונק אותי באמת.
‫הוא ניסה לחנוק אותך?
‫זה כאב פסיכוגני, המקור שלו נפשי.
‫הדבר הזה ייעלם,
‫אבל אתה בטח מתקרב למשהו.
‫המוח שלך משליך עליך כל מה שיש לו.
‫מה ראית?
‫טוב...
‫ראיתי את אווה כתינוקת.
‫ראיתי את אשתי.
‫אני לא...
‫בסדר. אתה נזכר. זה טבעי.
‫מטופלים מופתעים לא פעם ‫מהדברים שהם נזכרים בהם.
‫הייתי בדירה.
‫אני לא יודע... אני לא יודע איך ידעתי.
‫פשוט ידעתי איפה כל דבר נמצא.
‫ולמיטב ידיעתי,
‫הבית שלי הוא המקום היחיד ‫שבו אשתי ואני גרנו ביחד.
‫אבל תזכור שהמכשיר הזה שואב דברים ‫ישירות מתת המודע שלך.
‫אולי היית שם בשלב כלשהו בחיים.
‫אולי צילמת משהו בשביל העיתון?
‫לא, הדירה היתה מוכרת מדי.
‫הופיעו הפעם פרצופים?
‫בסדר.
‫הכול בסדר, נולן. אתה מתקרב. תישאר עם זה.
‫דוקטור? יש לך...
‫היית... בדיוק חשבתי עליך.
‫מה קורה? יש לי בערך שתי דקות.
‫מה קרה?
‫נול. ‫-כן. רייצ'ל ואני רבנו פעם?
‫מי לא רב?
‫אבל אף פעם לא היה לכם ריב רציני.
‫היתה לך נטייה לאחר לדברים.
‫זה התדרדר פעם למשהו יותר חמור?
‫מה אתה שואל אותי?
‫נול. ‫-קרה פעם...
‫שהרבצתי לה?
‫נול, אתה לא רציני. אתה רציני?
‫פעם אחת הרבצת לקיר, ‫ופתאום נדמה לך שאתה בובי בראון?
‫אתה לא.
‫אתה בטוח? ‫-כן, אני בטוח.
‫אחי, בקולג',
‫לא הצלחתי אפילו לשכנע אותך ‫לצפות באגרוף, בטח שלא להתאגרף.
‫בסדר? תמיד היית עדין.
‫אל תיעלב, אבל היית טרף קל. ‫קצת אפס, כאילו...
‫היית פשוט חלש.
‫אני לא חושב שזה מצחיק, גארי.
‫בסדר. היי, פשוט...
‫אולי תשב, בסדר? אפשר לשבת לרגע?
‫מה בדיוק קרה?
‫אתה... אתה נזכר במשהו?
‫טוב, בטיפול,
‫היינו בדירה,
‫ואווה היתה תינוקת, ו...
‫רגע, דירה?
‫בזיכרון שלך? ‫-כן, כן.
‫כן. גרנו פעם בדירה?
‫אני הייתי בפאלו אלטו כשאווה נולדה,
‫אז אולי, אבל אני חושב שלא.
‫נול, על מה אתה חושב, בנאדם?
‫בסדר, טוב...
‫הדירה היתה ממש מוכרת.
‫וד"ר ברוקס אמרה ‫שהמכשיר מראה זיכרונות בדיוק כפי שהיו.
‫זאת בטח סתם הזיה.
‫נול, תזכור שסבלת מפציעת ראש רצינית.
‫זעזוע מוח.
‫זה לא צחוק, בסדר?
‫חוץ מזה, אתה טרוד מאוד כרגע. ‫בגלל אווה, העבודה,
‫ההיזכרות ברייצ'ל.
‫הכול מתערבב פה.
‫בסדר?
‫תאמין לי, רייצ'ל היתה אומרת לי ‫אם משהו היה קורה.
‫היא היתה כמו אחותי.
‫היא לא היתה מסתירה דבר כזה. בסדר?
‫תתמקד באווה.
‫בסדר?
‫-בסדר.
‫בסדר. ‫-טוב.
‫אבא.
‫היי.
‫היי. היי, היי. ‫-תחייך ותנופף לשלום.
‫פשוט תחייך ותנופף לשלום.
‫בסדר.
‫בוא ננסה.
‫יום אחד. ‫-כן.
‫את לא גדולה מדי בשביל זה?
‫אבל אתה תמיד עושה את זה.
‫טוב.
‫טוב. הכול בסדר?
‫הכול היה בסדר היום עם ד"ר ברוקס?
‫כן, מצוין.
‫מה קרה?
‫ראיתי אותך כשהיית תינוקת.
‫איך נראיתי?
‫לא היה לך פרצוף.
‫זה מפחיד, אבא.
‫היי...
‫אפשר לעצור איפשהו בדרך? ‫-בטח.
‫אבא, יש לך כתובת או משהו? אני רעבה.
‫רק עוד רגע. אנחנו קרובים, אני מרגיש.
‫אבא! אבא!
‫היי, סליחה. סליחה. רוצה לבוא?
‫כן. ‫-את רוצה? סליחה.
‫הנה, בואי.
‫המעלית פה למטה.
‫אבא? אבא!
‫מה קורה?
‫חכי פה רגע אחד. רק רגע, בסדר?
‫- ברוכים הבאים -
‫- יום פתוח לתלמידי תואר שני -
‫כן? ‫-היי. סליחה על ההטרדה.
‫לא התכוונתי להפריע לך, מתוקה.
‫קיוויתי שאוכל לדבר עם אמא שלך לרגע.
‫אני מצטער מאוד. אני מצטער מאוד. סליחה.
‫גרנו פה פעם? ‫-בואי. לא. קדימה.
‫בואי נלך.
‫באמת? אלוהים. ‫-כן, באמת.
‫בסדר, אני עושה את זה. לא יודע ‫למה אני כותב את הכתובת הזאת.
‫זה מגוחך. ‫-בחייך, בבקשה. תודה.
‫אתה... זה לא מה שאתה חושב. ‫אין סיכוי שהיית פוגע ברייצ'ל.
‫אולי בגדתי בה.
‫טוב, תפסיק. בוא הנה.
‫תשמע, היית בעל טוב ומסור.
‫אין סיכוי שהיית עושה את זה.
‫היית מוכן לעשות הכול בשבילה. בסדר?
‫רצית את מה שהיה לך. ‫-אני לא חושב שזה באמת נכון.
‫רצית. רצית, בסדר?
‫לא משנה כמה קשה היה לך בעבודה,
‫לא משנה עם מה התמודדת,
‫תמיד דאגת שיהיה לך זמן לשתיהן.
‫אין סיכוי שהיית מסכן את זה, בסדר? ‫אפילו עכשיו.
‫היי, תקשיב לי.
‫תסתכל על אווה.
‫תראה איך היא מסתכלת עליך.
‫צריך להיות איש טוב
‫כדי לדאוג שלילדה קטנה ‫יהיה מצב רוח טוב אחרי כל מה שקרה.
‫זה אתה. לא אני, לא המורים שלה.
‫אתה. בסדר?
‫נול, מה צריך לקרות? ‫-בסדר. יודע מה? אתה בטח צודק.
‫אתה בטח צודק. תודה רבה. ‫אני מאחר לפגישה הבאה שלי.
‫נדבר אחר כך. ‫-אין בעיה. בסדר.
‫תתקשר אליי כשתסיים. ‫-להתראות.
‫אני אפנה זמן, בסדר?
‫- נולן רייט ‫אנליזה נוירולוגית -
‫- תקציר: תוצאה לא טיפוסית. ‫יש צורך בסקירה נוספת. -
‫- התוצאות אינן מובהקות. ‫יש צורך בבדיקות נוספות. -
‫- הערות: אנומליה. אנליזה לא מובהקת. -
‫- המלצה למפגשים נוספים לצורך בדיקות. -
‫- רייט, נולן ‫גיליון מטופל -
‫- היסטוריה טיפולית -
‫- התקבל במצב תרדמת ‫הועבר לניתוח -
‫- חשד למוות מוחי -
‫- הועבר למחלקה נוירולוגית לצורך הערכה -
‫- חזר להכרה -
‫אתה נראה יותר רגוע היום.
‫כן.
‫בוא ננסה לראות פרצוף.
‫אבל אם תראה את הדבר ההוא, תתרכז.
‫"אני מפעיל את הנפש שלי..." ‫-היא לא מפעילה אותי.
‫הבנתי, דוקטור.
‫כן, יהיו בחיים אתגרים,
‫אבל חוזקו של הקשר ביניכם
‫יגן עליכם מפני סערות החיים.
‫תמיד תעמידו את הזוגיות שלכם ‫בראש סדר העדיפויות.
‫טבעת זאת היא סמל לקשר רוחני...
‫לא היום.
‫היי, ד"ר ריד. ‫-היי. מה שלום החבר שלך?
‫ראיתי שהוא משתתף במחקר של ד"ר ברוקס. ‫-כן. כן.
‫תשמע, אני מנסה להבין משהו
‫בקשר לאותו לילה.
‫אני לא מבין איך הוא פשוט התעורר פתאום.
‫כן, היה לו מזל.
‫זה מה שכל הרופאים האחרים אמרו, אבל...
‫אתה זוכר מה בדיוק קרה?
‫בוא נראה.
‫סליחה.
‫אז אחרי שראיתי אותו, ‫ד"ר ברוקס היתה בביקור רופאים,
‫והעיפה בו עוד מבט.
‫ד"ר ברוקס ראתה אותו באותו לילה?
‫כן, היא היתה היחידה שלא ויתרה עליו.
‫הבנתי. ‫-היא לקחה אותו למעבדה שלה,
‫וכשהוא יצא, הוא היה שוב בהכרה.
‫רגע, היא לקחה אותו למעבדה שלה?
‫כן. היה לו מזל שהיא היתה שם.
‫היי, אני צריך לדבר עם ד"ר ברוקס.
‫היא עדיין עם מר רייט.
‫כמה זמן נשאר? הם שם כבר די הרבה זמן.
‫הם בטיפול. מניסיוני, ‫ככל שהטיפול יותר ארוך, כך הוא יותר טוב.
‫בסדר. תגידי לה להתקשר אליי. ‫-בסדר.
‫תודה.
‫היי. איפה אתה? מה קורה?
‫הזיכרונות האלה לא של נולן.
‫הם שלי.
‫הם תמיד היו שלי.
‫היי.
‫אני מלאה.
‫אמא?
‫תומס?
‫אבל איך?
‫איך?
‫אתה זוכר?
‫אמא? ‫-תודה לאל, אתה זוכר.
‫אתה זוכר.
‫אמא?
‫אמא, מה עשית? ‫-הכול בסדר.
‫לא. ‫-אתה בסדר.
‫אמא, מה עשית? ‫-שב.
‫אמא, מה עשית? ‫-תומס.
‫תומס, בבקשה.
‫בבקשה, בוא. בוא.
‫שב.
‫אוי, תומס.
‫כשנפלת במדרגות, הביאו אותך הנה.
‫היית עדיין בחיים, אבל כבר היה מאוחר מדי.
‫הם ניסו הכול.
‫תוך כדי כך, הם השתמשו באא"ג.
‫גיליתי את זה, והורדתי את הנתונים מהשרת,
‫וחיכיתי למצוא מטופל מתאים, ‫ולהעלות אליו את התודעה שלך.
‫הגעתי לשלב שבו יכולתי לחקות אותה במעבדה,
‫וקיוויתי שאוכל לעשות את זה גם באמת.
‫רגע, רגע.
‫זה הפרויקט שדיברת עליו. רגע.
‫רגע, רגע. כמה... כמה זמן...?
‫כמה זמן לא הייתי פה?
‫שנתיים.
‫בסדר. בסדר, בסדר.
‫בסדר. למה דווקא האיש הזה?
‫למה נולן? ‫-זה היה הגורל.
‫לפני כמה חודשים, הוא הגיע במצב ‫של מוות מוחי אחרי תאונת דרכים.
‫זאת היתה הזדמנות מושלמת.
‫הוא היה האיש הנכון.
‫אפילו לא ידעתי אם זה עבד,
‫עד שהורדתי את הקופסה השחורה, ‫ותפסת את היד שלי,
‫ואז ידעתי שאתה שם בפנים.
‫פשוט לא הצלחת להיזכר לגמרי, ‫ואני לא יכולתי להכריח אותך,
‫כי המוח עדיין הסתגל.
‫אבל קיוויתי שיום אחד תיזכר לגמרי,
‫אבל זה לא קרה.
‫אז חשבתי שאני חייבת להחזיר אותך הנה,
‫ושהקופסה השחורה תעזור לך לסגור את הפינות.
‫אז לא איבדתי את הזיכרון?
‫לא, המוח שלך פשוט הסתגל.
‫אמא.
‫אמא, מה...?
‫מה את מצפה...?
‫מה את מצפה שאני אעשה? ‫שאני אעמיד פנים שאני הוא?
‫לא.
‫אשלי.
‫קיבלת הזדמנות נוספת, בן.
‫הזדמנות נוספת לעשות את זה כמו שצריך.
‫לא רק עם אשלי, אלא גם עם אשתך.
‫יש לך הזדמנות נוספת להיות האבא ‫והגבר שאני יודעת שאתה אמור להיות.
‫מה עם אווה?
‫היא לא הבת שלך.
‫הכול בסדר?
‫כן. למה?
‫אתה נראה עצוב.
‫אני לא עצוב.
‫יופי, אז אין בעיה.
‫היי. אני פה.
‫היי.
‫מה את עושה? ‫-ארוחת ערב, אבא.
‫עישנת?
‫אבא, חשבתי שאמרתי לך שאתה לא מעשן.
‫מה אתה אומר על מוקפץ?
‫אתה מת על זה.
‫יופי. זאת אומרת שאפשר לעצור בחנות.
‫במתכון כתוב שצריך משהו ‫שנקרא "נבטי שעועית".
‫בעצם, בואי לא. ‫-מה?
‫כן, אני צריך לדבר איתך על משהו.
‫אני חושב שעדיף שפשוט ניסע הביתה.
‫מה?
‫הכול בסדר?
‫אני צריך לקחת אותך לגארי לכמה ימים.
‫רגע, מה? למה?
‫כי את לא בטוחה איתי.
‫בבקשה, אבא, אתה בסדר.
‫איך תבשל? מה אם תקום מאוחר מדי?
‫ד"ר ברוקס לא יכולה פשוט לתת לך תרופה?
‫אבא. היי, אבא. קדימה, אבא.
‫אנחנו עוברים את זה כבר כמה חודשים,
‫ופתאום אתה רוצה לעשות את זה עכשיו? ‫-תפסיקי!
‫לעזאזל, תפסיקי!
‫אני גבר בוגר, בסדר?
‫פשוט...
‫פשוט תבטחי בי, בסדר?
‫אבא, חשבתי שאמרת שזה רק לכמה ימים.
‫לא, תזדרזי. כבר מאוחר.
‫הנה, אני אסגור. אני אסגור.
‫בסדר. נתראה בקרוב.
‫בסדר.
‫את צריכה עזרה? ‫-אני מסתדרת.
‫בסדר.
‫רק רגע, טוב?
‫נול. ‫-מה?
‫גיליתי שד"ר ברוקס לקחה אותך ‫למעבדה שלה כשהיית בתרדמת.
‫בסדר.
‫"בסדר"? זה לא נשמע לך מוזר?
‫טוב, אני לא יודע מה קורה, ‫אבל יכול להיות שזה קשור
‫לזיכרונות הכוזבים שראית.
‫היי, אתה נראה לא טוב. רוצה להיכנס?
‫מדאיג אותי שאתה נוסע הביתה לבד. ‫אולי תישן פה?
‫תודה, אבל אמרתי לך ‫שאני צריך להיות לבד, אז...
‫אני צריך פשוט להיות בחלל שלי, בסביבה שלי.
‫בסביבה...? בלי אווה?
‫אתה לא מדבר בהיגיון. ‫בוא נדבר על זה, בנאדם.
‫רק לכמה ימים.
‫אני פשוט צריך זמן.
‫בבקשה.
‫בסדר.
‫- אל תשכח אותי -
‫תשמע, אם תחזור, אני אצטרך לקרוא למשטרה.
‫רגע, רגע. מירנדה. מירנדה?
‫איך אתה יודע איך קוראים לי?
‫איך? ‫-סליחה, סליחה.
‫למדתי באוניברסיטה עם בעלך.
‫למדנו ביחד ביולוגיה.
‫אבל לא פגשתי אותך אף פעם.
‫כן, אנחנו... אנחנו...
‫אני לא יודע.
‫למדנו קורס בגנטיקה,
‫ואחר כך, כנראה, שלא הלכנו באותו מסלול,
‫והתרחקנו.
‫אבל הוא...
‫הוא סיפר לי על היום שבו הוא הכיר אותך.
‫הוא...
‫הוא אמר לי שהיה לו מזל שאת שלו,
‫וכמה סבלנית היית איתו.
‫ואני יודע,
‫אני יודע כמה היה לו קשה ‫להתקבל לבית ספר סביר לרפואה.
‫אבל הוא אמר שבלעדייך,
‫הוא לא היה מסוגל לעמוד בזה.
‫אז...
‫מה קורה?
‫את יודעת, אני פשוט...
‫עברתי לאזור, ורציתי להציג את עצמי.
‫בסדר.
‫איך קוראים לך? ‫-הארוחה מוכנה?
‫כמעט.
‫חכי רגע.
‫גמרת את השיעורים?
‫אבל, אמא... ‫-היי, בלי פרצופים.
‫קדימה. ‫-אני ממש לא רוצה.
‫אני יודעת, אבל בלי פרצופים. ‫-כן, אבל אוכל...
‫אבל אוכל יותר חשוב משיעורים.
‫באמת? ‫-אני צריכה לאכול קודם.
‫סיימת? ‫-לא.
‫לכי לסיים, בסדר?
‫בסדר. ‫-ילדה טובה. לכי.
‫סליחה, אני...
‫היה נחמד להכיר אותך,
‫אבל אני צריכה לסיים את הארוחה ‫ולטפל בבת שלי, אז...
‫כן, כן, כן. היי, אני מצטער.
‫יש לך רגע?
‫למען האמת, לא.
‫אני ממש מצטער.
‫זה ייקח רק דקה.
‫בבקשה.
‫שב, בבקשה. ‫-כן.
‫אני צריכה להנמיך את האש. ‫-בסדר.
‫אז...
‫מה קורה?
‫את זוכרת את...
‫את אמא שלו, ד"ר ברוקס?
‫בטח.
‫אבל למען האמת, אנחנו...
‫לא מדברות.
‫קרה לה משהו, או...?
‫לא, לא. לא.
‫את...
‫את זוכרת את פרויקט החלומות ‫שהיא דיברה עליו כל הזמן?
‫כשהיא חשבה שהיא תוכל להשתמש בגלי מוח
‫כדי לשמור ולשחזר תודעה של מישהו?
‫כן. השטות של הוודו הדיגיטלי.
‫זה לא היה וודו.
‫בסדר.
‫מה איתו?
‫בסדר.
‫בסדר, כן, זה...
‫אני... ממש קשה להסביר את זה.
‫טוב, גם אני לא ממש מבין את זה, אבל...
‫אבל זה עבד. היא הצליחה.
‫מה היא הצליחה?
‫איך אמרת שקוראים לך?
‫תומס.
‫כמוהו?
‫מירנדה...
‫אני תומס.
‫אני צריכה שתלך עכשיו.
‫אני צריכה שתלך. ‫-לא, חכי, מירנדה.
‫מירנדה, חכי. ‫-יש לך חמש שניות, או שאקרא למשטרה.
‫בסדר.
‫הטפט הזה.
‫הטפט הזה, את שנאת אותו,
‫אבל אני רציתי להשאיר אותו ‫כדי שיזכיר לנו שזה לא היעד הסופי.
‫בדייט הראשון שלנו, הדייט הראשון שלנו,
‫הטמפרטורה היתה 35 מעלות, ‫ואת לבשת סוודר בחוץ,
‫כי זה היה הבגד הנקי היחיד שנשאר לך.
‫כשהיית עצבנית...
‫הייתי מחזיק לך את היד...
‫וכותב באצבעות על גב כף היד
‫"בסדר".
‫היא באמת הצליחה.
‫אז...
‫מי זה?
‫הוא איננו. הוא איננו.
‫מוות מוחי... היא אמרה שזה כמו השתלה.
‫אני לא מבינה. זה...
‫לאן הוא הלך? איך? מה...?
‫גם אני לא מבין לגמרי, אבל...
‫זה אמיתי.
‫אני אמיתי.
‫זה מטורף, אבל זה אמיתי.
‫אז...
‫אז מה תעשה? תתפוס את מקומו?
‫אולי, אבל אני...
‫אני...
‫חשבתי שזאת יכולה להיות הזדמנות
‫לשכתב אותנו.
‫הזדמנות בשבילי לתקן את המצב.
‫אני...
‫אני לא אפגע בך...
‫יותר.
‫אני רק רוצה לנסות שוב.
‫אני רק רוצה לנסות איתך שוב.
‫איפה התמונה שלי מאורלנדו?
‫אני...
‫איפה ה...?
‫איפה התמונות שלי?
‫הכיסא שלי? מדף הספרים שלי?
‫אני יודע שעשיתי טעויות, אבל מחקת אותי?
‫אני חושבת שכדאי שתלך.
‫בסדר.
‫נהרגתי שם.
‫את מבינה את זה? נהרגתי.
‫ועכשיו אני פה.
‫נהרגתי,
‫ועכשיו אני פה.
‫אין לזה משמעות בעינייך?
‫כן, בטח, אין לזה.
‫הכול תמיד באשמתי.
‫תשמע, אני לא יכולה לעשות את זה כרגע.
‫את לא... את לא יכולה לעשות את זה כרגע?
‫איזה יום יתאים לך יותר?
‫לא, תפסיק.
‫לא. ‫-אל תיגעי בי יותר אף פעם.
‫לא.
‫בבקשה.
‫היא גם הבת שלי.
‫לא, תעצור. לא.
‫לאן הלכת? אווה!
‫היי, מה קרה?
‫מה קורה? נול!
‫יורד לך דם... מה קרה לראש שלך, בנאדם?
‫היי, נול! עצור!
‫אתה... אתה מפחיד אותנו! נול!
‫אל תלך... נול!
‫חכה! תן לי לעזור לך!
‫אמא. דברי איתי.
‫דברי איתי, אמא!
‫למה... מה... מה קרה לי?
‫למה הייתי פתאום מול אווה? בבקשה.
‫אתה צריך להירגע. אני חושבת.
‫אתה בטוח שראית את הדבר הזה בהשתקפות?
‫כן.
‫זאת הנפש שלך.
‫היא עושה את מה שהיא עשתה ‫בתוך הקופסה השחורה.
‫היא מנסה להגן עליך.
‫היא לקחה אותך אל המקום האחרון ‫שבו הרגשת בטוח.
‫בסדר, זה בתוך הקופסה, אבל...
‫איך היא קיבלה שליטה פה?
‫ספר לי בדיוק מה קרה.
‫איפה מירנדה ואשלי?
‫הן נעלו אותי מחוץ לבית. ‫-למה הן...?
‫כבר? ‫-היי, לא...
‫לא עשיתי כלום, בסדר?
‫הן החליטו. הן לא רוצות אותי יותר. זה...
‫תקשיב לי.
‫לא, זה מתחיל פה.
‫ממש פה.
‫זה ממש, ממש חזק.
‫יותר מכפי שאתה יכול לדמיין.
‫ולכן זה משתלט עליך.
‫כי אתה מרשה לזה להשתלט.
‫תומס, תפוס שליטה על חייך, לשם שינוי,
‫ותהפוך לרופא שנועדת להיות.
‫לאבא שאתה אמור להיות.
‫לגבר שאנשים מצפים מהבן שלי להיות.
‫או שאתה רוצה להיות כמו אבא שלך?
‫להישכח.
‫להימחק.
‫שב.
‫הגעתם למשרדה של ד"ר ליליאן ברוקס.
‫אנחנו לא נמצאים כרגע. אנא...
‫היי, אווה, אפשר לשאול את הטאבלט לרגע?
‫בטח.
‫תודה. אל תדאגי, הכול יהיה בסדר. טוב?
‫טוב. ‫-דרך גרין מספר 3030.
‫היי, לשם אני ואבא שלי נסענו.
‫באמת? ‫-כן.
‫- בנה של רופאה מפורסמת ‫מת אחרי נפילה טרגית במדרגות -
‫נפילה במדרגות.
‫- תומס ברוקס -
‫ברוקס.
‫את בטוחה שאם אפטר מהדבר הזה...
‫אהיה בסדר?
‫תחשוב על הדבר הזה ‫כעל שורש של וירוס, ותהרוג אותו.
‫ככה תעצור את התגובות הטראומטיות ‫שהגוף שלך חווה פה, בחוץ.
‫אבל אני לא יודעת מה יקרה אם הוא יפגע בך.
‫איך למצוא אותו?
‫הוא ימצא אותך.
‫תבחר חדר בטוח בעצמך הפעם.
‫בחרתי.
‫אמא.
‫אמא, זה נולן.
‫זאת הנפש שלך. היא עושה ‫מה שהיא צריכה לעשות כדי לעצור אותך.
‫תזכור למה אתה שם.
‫לא.
‫בבקשה.
‫בבקשה. בבקשה. בבקשה.
‫תתכונני לנתק אותי, אמא.
‫יופי.
‫עשר, תשע,
‫שמונה, שבע,
‫שש, חמש,
‫ארבע, שלוש...
‫אבא!
‫נול? ‫-מה את עושה?
‫מה? היי, היי! ‫-תעזבי אותו!
‫מה? רגע... ‫-לא, לא!
‫לא! אל תיגעי בו.
‫מה? מה, מה? ‫-אל תיגעי בכלום. הוא עדיין מורדם.
‫אבא, אתה שומע אותי? אבא, אני פה!
‫אבא, אתה שומע אותי?
‫אני פה.
‫תני לה לעבוד. בואי, בואי. שבי. שבי.
‫אנחנו לא רוצים שהוא ייפגע, בסדר?
‫אני אתחיל לספור מההתחלה.
‫אתה מוכן?
‫אמא, זה באמת הוא.
‫תפסיק ותתמקד. זה לא הוא.
‫אבל זה הוא. הוא עדיין בחיים.
‫למה אני מנסה בכלל?
‫למה משנה מה אני עושה, מה אני מקריבה,
‫אתה עדיין לא מוכן.
‫אתה אף פעם לא מוכן.
‫תתכונני להוציא אותי.
‫עשר, תשע,
‫שמונה, שבע... ‫-אבא, תפסיק!
‫תפסיק! ‫-לא! לא!
‫ראית מה אני עושה בגללך?
‫-אבא, תפסיק!
‫שלא תיגע בה!
‫מה קורה?
‫בן, תענה לי.
‫הכול בסדר? ‫-אבא, בוא כבר!
‫אנחנו פה, אבא! ‫-חכי.
‫בן, תענה לי. הכול בסדר? ‫-רגע, חכי.
‫אבא! ‫-אווה, חכי, בבקשה.
‫אני אוציא אותך. ‫-בוא, בוא! אני פה!
‫נולן. ‫-עשר, תשע,
‫שמונה, שבע... ‫-נול!
‫אתה שומע אותי? ‫-אבא.
‫שש, חמש... ‫-מה עשית לו?
‫ארבע, שלוש...
‫הוא אמור להיות בטיפול נמרץ! ד"ר ברוקס! ‫-שתיים, אחת. אחת.
‫אבא. ‫-חכי, אווה. חכי.
‫נו, כבר.
‫אבא.
‫אבא?
‫נול?
‫תומס.
‫אבא.
‫בבקשה.
‫תעזוב אותי!
‫נול.
‫היי, אתה בסדר?
‫לא. משהו לא בסדר. צריך לנסות שוב. חכו.
‫תפסיקי! תפסיקי! ‫-תעזוב אותי.
‫נדרת נדר.
‫בוא.
‫היי, נול, אני אעזור לך.
‫בוא נוציא אותך מפה. בוא. בוא. בוא.
‫בוא. אנחנו הולכים.
‫לא, חכה! ‫-תפסיקי.
‫זה נגמר.
‫היי. היי, היי, היי.
‫היי, אבא. ‫-היי.
‫איך הולך? אלוהים, תראי את השיער שלך.
‫אולי תביאי ספר ואני אקריא לך אותו?
‫בטח. ‫-כן?
‫- מנהלת מחלקה מפוטרת בעקבות שערורייה -
‫מה את קוראת?
‫שום דבר. תני לי.
‫נביא את שאר הספרים? ‫-כן.
‫- טעינת זיכרון -
‫- בנייה ‫קופסה_שחורה_ניסיון_158... -
‫- קובץ גלי מוח? -
‫- גיבוי: תומס_ברוקס.אא"ג -
‫- לטעון גלי מוח? -
‫תומס?