NETFLIX PREDSTAVLJA
Hej, John-Johne!
Što ima?
-Što radiš? -Ništa.
Vruće je da krepaš. Prestani drkati i idemo.
-Kamo? -U zaljev, jasno.
-Dobro. -Pokreni se!
-Jalla. -Jalla.
-Ideš? -Zaljev.
-Hej. -Kako god.
Sve u redu?
Bok!
-Hej! -To je bio jebeni prekršaj.
O čemu govoriš?
Bok, Sandra. Kako ide?
-Dobro. Ti? -Dobro. Ideš u zaljev?
-Ne, Trädgården. -Čiji vrt?
Klub, idiote.
-Začepi, Nancy! -Jebi se.
Idete i vi?
Misliš da smo propalice koje idu u Trädgården?
Izgledaš kao propalica. Misliš da bi te pustili?
Sandra, slušaj. Trebali bismo nešto učiniti.
Zauzeta je.
-Ne govorim tebi. -Ima dečka, ali treba muškarca.
Ne treba joj. Ne takav koji izgleda kao ti.
Nazovi me.
-Gledaj svoja posla. -Idemo, cure.
Vanessa je buljila u tebe, stari.
Ne zanima me.
Dobro.
-Skoči! -Idemo!
Zar Yasmin i njezina banda ne bi trebali biti tu?
Kladim se da su preko ženske dobre.
Tamo?
Da živiš tako, bio bi kod kuće.
Nemaš pojma o tome, buraz.
Idem doma. Ovo postaje…
-I ja. -Gubite se obojica.
Ionako odlazimo.
-Jalla. -Jalla.
Nastavi sanjati o tim ženama.
Što kažeš na to?
Ne.
-Idemo. -Ne.
Nije ni zaključan. Idemo.
Vidi!
Kuće su jebeno dobre.
-Bok! -Hej!
John-Johne, kažem ti. Jednog ćemo dana živjeti ovdje.
Hej! Idete s nama?
-Ne, hvala. -Ovaj ti čamac nije dovoljno dobar?
-Ove gajbe su jebene. -Ideš.
Kakvo je ovo mjesto?
Dobro pitanje.
-Pogledaj. -Jebote! Koja budala!
Gle onu žensku.
Ideš!
-Što radi…? -Evo još jedne.
Hej, pazi! Jebote!
Jebote! Kamo je nestala?
Što radiš?
Jebote! Dolazim. Polako.
Oprostite. Pustite me da prođem.
Dođi, Patricia.
Kako si? Ha?
-Jesi li dobro? -Da.
Dušo.
Da bar ima više djece poput tebe.
Onda ova zemlja ne bi išla kvragu.
Uđite.
Pričekajte ovdje.
Hej, kamo ideš? Vrati se.
Suha majica Moje hlače nisu tvoj broj, ali……
-Što se događa? -Patricia je doživjela nesreću.
-Je li dobro? -Sve je u redu. Zahvaljujući vama, dečki.
Odvest ću vas kući.
Hvala na vožnji.
-Ja bih trebao zahvaliti tebi. -Nema frke.
Čuvaj se.
…možda ga dobiješ. Zaboravi auto. Doći ću do toga. Bili smo u čamcu…
-Što je to obukao? -On je junak.
Pretvorio se u Šveđanina?
-Slušaj, znaš li što je učinio? -Hajde, reci nam.
-Pokušavam, ali stalno me prekidaš. -Reci nam.
-Začepite! Ljudi pokušavaju spavati. -Začepi!
Šuti, kretenčino! Siđi!
Bože, Frank. Ovo treba obojati.
Da.
To kaže svake godine.
Bok, bako. Bok, Billie.
Bok, dušo.
Odluka koju…
Frank kaže da još nisi odlučila u koju ćeš školu ići.
Sljedeći tjedan kad…
Apsolutno.
Prijatelji koje stekneš u školi ostaju ti za cijeli život.
Mogu ti stvoriti budućnost.
-Biraj mudro. -Nepotizam počinje rano.
Zovi to kako hoćeš. S 40 g. staža znam da posao…
-To je mali dio jednadžbe. -Mali dio? Dakle, što je onda veliki dio?
Veze?
Da.
Siguran sam da će Elisabeth naći školu koja joj odgovara.
Da. Uglavnom, nećeš umrijeti od gladi.
-Znaš li u koju ćeš školu? -Ne.
Uskoro ću znati. Sacha kaže da ću biti na listi čekanja.
Dobro.
Zašto?
Glumačka škola.
Što je smiješno?
Što? Samo sam se iznenadio.
Sviđa ti se to?
Dobro.
A tvoji prijatelji?
Hajde!
-Kako to misliš, jebote? -Ne psuj.
-Briga ga što misle njegovi prijatelji. -Idi u glumačku školu ako želiš.
Osim toga, imaš prednost u odnosu na ostale.
Upast ćeš zahvaljujući preferencijalnom tretmanu.
Nazovi me poslije.
Jeste li odlučili kako ćete provesti ljeto?
Ne morate biti ovdje cijelo ljeto, ali barem ostanite nekoliko tjedana.
Razmišljao sam o tome.
Odlučio sam prodati ovu kuću.
Previše je to posla.
Jesam li se ikad požalila da je to previše posla?
Da, jesi.
Premda imamo radnike.
Ne govori gluposti.
A Meggy i Kasper?
To je ispravna odluka.
Ne trebamo sve ovo.
Tvoja je majka ovdje provela svako ljeto.
Zar ti to ništa ne znači?
Nije te bilo briga dok je bila živa pa zašto bi te sad bilo briga?
-Sjedni! -Molim te, prestani.
-Sjedni! -Pusti je!
-Sjedni! -Victoria!
Pusti je. Sjedni da razgovaramo.
Bio bih zahvalan da ne vičeš na nju.
-Nemaš pravo… -Da, imam.
-Ne! -Dobro. Patricia, idemo.
Da…
Nemoguća si.
-Kako to da tvoja mama hoda s Horsom? -Horsom?
Da, bio je narkoman prije odsluženja kazne.
Čuo sam da su ga tukli svaki dan.
-Dosta. -Jebeni narkić.
-Kamo idemo? -U dvorac.
Ozbiljno?
-Vjerojatno su kod kuće. -Izvan grada su.
Što?
Da si slušao, čuo bi da je to rekao.
Kad?
Kad si sjedio i maštao o njezinoj sestri.
Kad smo bili mlađi, mislio sam da izvan grada znači inozemstvo.
Bio je dobar prema nama, buraz.
JJ, buraz…
Ozbiljno, nitko bogat nije baš dobar.
Ili će on ili netko od njegovih sjebati nekoga poput nas u nekom trenutku.
Uđimo, uzmimo dragocjenosti i zbrišimo. Nema zajebancije, dobro?
Sto posto.
Sluggo, smiri se.
Što je?
-Što ako nas vide susjedi? -Reći ćemo da smo poljski radnici.
Znam da želiš njuškati njezine gaćice.
-Čije gaćice? -Tvoje mame!
Ili možeš ostati ovdje i držati stražu. Kako hoćeš.
Idemo, dečki.
Jalla.
-Znaš li uopće šifru? -Smiri se.
Što sam vam rekao?
Hej, ruke u zrak!
-Koji kurac radiš? -Nije ni napunjen.
-Prestani mahati s tim! -Stišaj se, čovječe.
Od staroga je. Zbilja sjebano.
Vrati ga, čovječe.
Nema šanse, ovo je sad moje. Što radiš ovdje?
Nisi li ugasila svjetla?
Mislim da jesam.
-Sabina radi večeras? -Ne.
Imaš li što?
-Ne, već sam provjerio. -Idem za tobom.
Ostanite u autu.
Dečki!
Dobro.
Ovo je prilično ozbiljno.
Nije bio pod ključem pa biste mogli izgubiti dozvolu.
To je bilo neoprezno od mene. Držim ga u sefu, ali…
štošta se događalo…
-Fali li još što? -Ne.
-Nazovite ako vam nešto padne na pamet. -Jasno.
Odlično.
Pazi.
Da vidimo.
I?
Ne?
Dušo…
U redu je.
Zašto se smiješ? Znala sam.
Upao sam!
Ponosim se tobom.
Hej, Sluggo!
Sluggo!
Upao sam!
-Šališ se? -Ne, gledaj.
Što sam ti rekao? Čestitam, stari.
Hvala, stari.
Danas samo seljače rade tulume.
-Slažem se! -Jesi li vidjela Maju?
Pokušala je zvati ljude iz našeg razreda. Mislim si: „Sretno ti bilo.“ Bilo je…
Dobro ti ide, frajeru.
Zajebavaš me?
-Oprosti. -Hej, koji kurac?
Oprosti.
Bok.
Vozi!
Hvala.
Čestitam svima! Upali ste. To je sjajno.
Ja sam Jacob.
Većina vas me upoznala na prijamnom ispitu.
Predstavite se i recite zašto ste se prijavili za glumačku školu.
Oprostite što kasnim.
Počnimo s tobom, Ulla.
Bok, ja sam Ulla.
Mama je kostimografkinja i tako sam upoznala kazalište.
Atmosfera je uvijek bila sjajna.
Uz par iznimaka. Da.
John-Johne?
Bok, ja sam John-John i želim biti glumac.
To je to.
Dobro.
Dobro došla, Elisabeth.
Moji roditelji nisu u kulturnom sektoru, ali nadam se da to nije uvjet.
Zovem se Elisabeth.
Veselim se što ću vas sve upoznati.
Sheila?
Hej. Prepoznaješ li me?
-Spasio si Patriciju, zar ne? -Da.
-Ludo, zar ne? Da smo se opet našli. -Ne znam.
-Poznajete se? -Ne.
-Jesam li te uvrijedila nečim? -Čime?
Zvučalo je kao da se hvalim.
Pa jesi se hvalila.
To je bila šala.
Moram ići, ali vidimo se poslije.
Što joj je?
-Što? -Ma nema veze.
Neka te sandale ne zavaraju.
Stvarno je strog.
-Je li? -Da, pitaj moju sestru. Izbacili su je.
-Što je učinila? -Ništa. Propustila je nekoliko sati pa…
-To je ludo. Čuo sam da je dobar. -Da, sve dok mu se sviđaš.
Tu stanujem.
-Dakle… -Fora.
Vidimo se sutra.
Hej…
Znaš Elisabeth?
Malo. Imamo zajedničke prijatelje. Zašto?
Dobro. Jesi li htio nešto reći ranije?
-Mislim da je malo tužna. -Zašto?
Mama joj je umrla nedavno ili prije nekoliko mjeseci pa…
Kako je bilo na nastavi?
Ne znam.
Svi žive na Södermalmu, a roditelji su im pisci.
Shvaćam. To nije šok, zar ne?
Ne, valjda nije.
Osim jednog tipa. Pogodi tko je u mom razredu.
John-John.
-Onaj John-John? -Da, taj John-John.
Opa.
Možeš li ga pozvati na moj rođendan?
Tata, može li doći na rođendan?
Ne trebaš li za upad super ocjene?
-Zašto ne bi imao dobre ocjene? -Ne, u pravu si.
Molim te, može li doći?
Nećemo pozvati mnogo ljudi.
Zašto si onda pozvao sve svoje zaposlenike?
-Da sve ide pod poslovni trošak. -Pametno.
Čekaj.
-Jesi li dobro? -Da.
Slušaj…
Razmišljao sam i…
Ako ti fali love ili nešto, samo reci.
Ne fali, hvala.
Mislim…
-Bolje to nego upasti u probleme. -Zašto bih upao u probleme?
Znam da si dobar dečko, ali…
-Tvoji prijatelji… -Što s njima?
Svi će prije ili poslije završiti iza rešetaka.
-Hvala na savjetu. -Tebi je to smiješno?
Pusti me da pišam!
Nemoj razočarati mamu. Puno radi za tebe.
Jebeni murjak.
Jebeni idiot.
-Ako misliš da je lako… -Hajde, koncentriraj se.
Što želiš postići?
Čini se da ona ne želi ništa.
-Ne ona, ti. Što želiš ti? -Želim izvesti drugi prizor.
-Koliko se ljudi prijavilo za ovu školu? -Ne znam.
Ako želiš rezultate, koncentriraj se.
Dobro, idemo opet.
-Kako si ušao…? -Stani!
Sjedni.
Sheila?
Elisabeth!
-Zaboravila si scenarij. -Hvala.
Ostavljaš me veganima?
-Bit ćeš dobro. -Sigurno?
Sigurno. Vidimo se sutra.
Čekaj…
Čuo sam za tvoju mamu.
-Što si čuo? -Da je umrla.
Tko ti je to rekao?
-Nije važno. -Zna li cijeli razred?
-Ne znam. -Ne znaš?
Apsolutno. Čujem te.
Daj. Sljedeći tjedan.
Moram obaviti nekoliko poziva i onda ću to riješiti.
Stvarno mi je žao.
Odlično. Bok.
Prestat ću, obećavam.
Danas vježbamo tjelesno izražavanje.
Zašto? Jer pripremamo predstavu koju ćemo izvesti u dvorani.
-Pred cijelom školom? -Da.
I obiteljima i casting-agentima.
Nemojte izgledati tako nervozno. To nam je posao.
Nema teatra bez publike, zar ne?
Postoje dva kriterija:
to može biti maksimalno pola sata i mora biti izvedeno bez dijaloga.
Sve jasno?
Hej.
-Oprosti zbog onoga jučer. -U redu je.
Patriciji sam obećala…
da ću te pitati hoćeš li joj doći na rođendan.
Stvarno?
Ne želim upadati na rođendan.
Dolaze tatini prijatelji s posla pa će biti nepoznatih ljudi.
Dobro.
Koja je to priča? Da obučem odijelo?
Ne.
Možda košulju.
Dobro, doći ću.
Dobro.
Trebao bi uzeti moj broj da ti u poruci pošaljem detalje.
-Fotografiraj se da znam tko zove. -Koliko Elisabeth znaš?
Šest, sedam, osam…
Fotografiraj se.
To je dobro.
Dobro, moram ići, ali…
-Vidimo se sutra. -Dobro.
Mama!
Imamo li papir za zamatanje?
To je za mene?
Zašto nisi zamotao u trgovini?
Imaš li račun?
Vrati ga.
Vrati ga!
Daj mi to! Ne gnjavi.
Urokao si se?
Zato se ponašaš kao kreten?
Čujem da te zovu Hors.
Je li istina?
Naravno da jest.
Vidi se po tome kako žvačeš hranu.
Mama zna?
Jebeni narkić.
Što radiš?
Ne!
Polako!
Polako. Sluggo!
Sluggo, pomozi mi!
Pusti me, pičko! Pusti!
Dobro.
-Pusti. -Pičketino, marš odavde!
-Polako. -Ustani. Izlazi.
Dobro.
-Požuri se! -Polako.
Ako te ponovo vidim tu, ubit ću te.
Odlazim.
Jesi li dobro?
Kako si?
-Bok. -Bok.
Da, znam da ih je puno.
-Nije baš intimno obiteljsko okupljanje. -Ne.
-Nisi morao ništa donijeti. -Sitnica.
Patricia je tamo dolje.
Hej. Trebam piće, ali neće me poslužiti na baru.
-Možeš li pokušati? -Naravno.
-Hej! -Bok. Došao si.
Naravno.
-Sretan rođendan. -Hvala!
-Bok. -Bok.
-Kakav je osjećaj? -Sjajan.
-Lijepo. Uživaj u skakanju sa stijena. -Naravno.
To je bio John-John.
-Bok! -Dvije čaše, molim.
-Čega? -Šampanjca.
-Da, molim.
-Bok. -Jesi li pozdravio Patriciju?
-Znači, upisao si ekonomiju? -Da.
-Čestitam. -Hvala.
Moram te pozdraviti.
Čuo sam da si Patricijin junak. Karl.
-John-John. -Sjedni.
John-John.
Živiš u blizini?
Da, s druge strane zaljeva.
Elisabeth.
-Bok! -Bok.
-Drago mi je što te vidim. -Također.
Kad sam bio mlad, sanjao sam da ću biti glumac.
Uzimao sam sate glume u SAD-u,
ali, znaš, financijski je to nesigurno zanimanje.
No odvažno je graditi karijeru u branši u kojoj rijetki rade.
-Da. -Sigurno je jako teško ljudima poput tebe.
Kako to mislite?
Nisam ništa mislio. Samo…
sam mislio da mora biti jako teško za klince poput tebe koji dolaze…
-O čemu razgovarate? -Razgovaramo o glumi.
-Kalle je rekao da išao na sate glume. -Da.
Jesi?
Uglavnom iz zabave.
-Zašto si odustao? -Nije to bilo za mene.
Da, ekonomska neizvjesnost.
Šteta.
Želim ti nešto pokazati.
Oprosti zbog tatinog prijatelja.
U redu je.
Nadam se da nemaš osjećaj da si dužan biti tu.
Apsolutno ne.
-Koje su ovo? -Ne znam. Dobila sam ih.
-Jesu li dobre? -Probaj.
Super.
Čuješ li što?
Jebote, ne čujem ništa!
-Drago mi je što si došao. -Što?
Dobar zvuk?
Da. Javi mi ako ti dosade.
Stvarno joj sličiš.
Kako se zvala?
Lotta.
Elisabeth.
Dolazim! Samo malo.
-Moram ići. -Ionako odlazim.
-Vidimo se u školi. -Da.
Što je bilo?
Ostavio me.
Mislila sam da je sve dobro.
I bolje. Tip je kreten.
Jeste li se svađali?
-Ha? -Ne.
-Upoznat ćeš nekoga drugoga. -Ne.
Što?
Jesi li spreman? Nemoj ovo ispustiti.
Uhvatio sam.
-Policija, otvori! -Otvori!
Policija!
-Imaš li što kod sebe? -Ne.
Dobro, idemo. Izražavanje tijelom.
-Da. -Dobro.
-Odaberi životinju. -Dobro.
Pas? Dobro.
Joj! Stani.
Oprosti.
Ponašajte se kao psi.
Kreću se ovako, zar ne?
Hajde. Koncentrirajte se.
Vukovi ne stoje samo tako.
Moramo nešto postići s ovim. Shvatimo to ozbiljno.
U redu…
učinimo nešto apstraktno…
-Pridruži nam se. -Mislim da ću ostati ovdje.
-Hajde, dođi. Ne…
Dobro.
Da. Hoćemo li napraviti val?
Da. Ako napravimo krug.
-Ne… -Koji…?
-Tko vas je pustio ovamo? -Bilo je otvoreno.
-Znate li koliko košta ova oprema? -Samo vježbamo.
Van
Van!
Moram ići, ali vidimo se na partiju.
-Da. Bok. -Bok.
-Ideš li u podzemnu? -Ne, čekam prijevoz.
Jesi li pročitala analizu teksta?
Ne još.
Prikazuju ga u drami pa…
Mislio sam da će biti lakše ako to pogledam.
Ima li karata?
Da. Ulla može nabaviti.
-Da. -Ideš?
Ti, ja i Ulla?
Ne, ona je već gledala.
Dakle, kao spoj?
Ne, ne. Mislim…
Kao školska zadaća.
-Ili mogu pitati Staffana. -Ne, želim ići.
Dobro.
-Znaš gdje je to? -Da.
-Požuri se! -Stižem!
Vidimo se večeras. Bok.
-Bok. -Nazovi me. Bok.
Izlaziš?
Da, idem u kazalište.
Moraš mi govoriti takve stvari.
Moram na posao. Želim da Patriciji praviš društvo.
-Ne mogu je čuvati svaku večer. -Ne radiš to.
Jučer i prekjučer.
Moramo si pomagati.
-Mama umre i moj društveni život s njom? -Prestani.
-Patricia te treba. -Ne, treba tebe.
Ne mogu biti na dva mjesta!
Moram raditi da spojim kraj s krajem. Jednostavno je.
Shvaćam da je sve sivo, ali ne možeš imati sve.
-Nazvat ću te poslije. -Ne. Rekao sam da ćeš ostati kod kuće.
-Vidjet ćemo… -Nećemo!
Ne večeras.
Osoba koju ste nazvali nije dostupna.
Ne možeš vjerovati bogatunkama.
Što ti znaš o tome?
Nije ona jedina koja bi dizala bunu. Zovu se Cilla, Pernilla, Camilla…
Čak imam i Anniku u mobitelu.
Prvo, nemam iskustva sa švedskim trebama.
Drugo, slažem se s JJ-jem. I ja želim Šveđanku.
Nije me briga odakle je. Kad si bio s Camillom?
Pokazat ću ti Camillu.
-Ovo je Camilla. -Izvadio je mobitel.
Stišaj glazbu.
Stišaj. Halo?
Bok. Oprosti, pokušala sam te dobiti.
Morala sam ostati kod kuće.
-Dobro. -Dragi.
-S kim razgovaraš? -Baterija mi se ispraznila.
-Gdje si? -U autu sam.
Dragi!
Želiš li doći ovamo?
Možemo raditi na tekstu.
Da, svratit ću.
-Dobro. -Bok.
-Nemaš srama! -Hej, JJ će…
Začepi!
-Bok. -Hej. Prepoznaješ li me?
-Da. Kako si? -Dobro. Ne mogu se žaliti.
Želiš se provozati?
-Imamo zadaću. Otvori. -Daj se skuliraj.
-Kako si? -Dobro. Ti?
-Dobro sam. Donya, ovo je… -Elisabeth.
-Što radite? -Ništa, samo čavrljamo.
-Imali su spoj, ali ona se nije pojavila. -Šuti!
Morala sam čuvati sestru.
Imali smo zadaću, krepao mi je mobitel…
To si rekao?
Kad sam rekao da je spoj?
Budi malo čvršći, buraz.
A tvoje cure?
Izaći ću s ovom curom. Ne vjerujete mi? Hoću!
-Začepi, molim te. -Jesi li pojeo onaj s češnjakom?
To je dobro.
Kako napreduje trening?
Ako si tako nabildan kako kažu, samo zanemari.
-Ali čini se da to ne funkcionira. -Što?
-Satrao si se u teretni večeras? -Elisabeth.
Elisabeth, slušaj. Imam važno pitanje.
Jako važno.
-Jalla, prijeđi na stvar. -Smiri se.
Svi se dečki pitaju…
Zna li JJ glumiti?
-Ne. -Ne.
Je li dobar?
Ovisi.
Rekla bih… Jedan do deset?
Jaka…
Čudna situacija.
-Hajde, reci. -Četvorka.
Što? Sranje.
Kako to misliš?
Naravno da zna glumiti. Odvest će nas u Hollywood.
Buraz, ne može nas odvesti ni u centar.
Čekaj. Vidjet ćeš.
Nisi sigurna u njega?
Elisabeth, imam pitanje.
Znaš li glumiti?
Dobro pitanje.
Naravno da zna glumiti.
-Znaš li? -Ne znam.
Da, zna. Vjerujte mi.
Glumi za nas.
-Sada? -Da.
-Ne. -Smiri se, buraz.
U čemu je problem?
-Ostavi je. -Što?
Zašto se bojiš?
-Ovdje? -Pusti je.
-Ne. -Smiri se buraz.
Ne usudiš se?
A ti?
-Da. -I ja.
Što ćemo?
Biraj.
Prekidamo.
Dobro. Ti sa mnom?
Misliš da ti prekidaš sa mnom?
-Pokaži nam što znaš. -Smiri se.
Jesi li spremna?
Elisabeth,
moramo razgovarati.
Ne znam jesi li primijetila…
Ne odgovaram na tvoje pozive. Reći ću iskreno.
Ne sviđaš mi se više.
Ova veza ne funkcionira.
Ne mogu više. Naporno je.
Sviđa mi se druga.
Opa.
-Našao sam drugu. Žao mi je. -Klasika.
Gotovo je.
Samo kažem kako jest.
Možemo biti prijatelji. Nemaš beda.
-Čemu se smiješ? -Šuti i nastavi.
U čemu je stvar? Ne razumijem. Zašto plačeš?
Kad se obogatiš, bit ćemo ti tjelohranitelji.
-Bit ću ti menadžer. -Menadžer?
-Hoćeš li ti biti menadžer? -Začepi.
-Molim te. -Molim te.
-Jalla. -Bok.
-Bok.
Vidimo se, buraz. Jalla.
-Trebala bih ići. -Vidimo se.
Želiš li me otpratiti kući?
Mračno je, a ti si me doveo ovamo.
Okej, idemo.
Dobro. Laku noć.
Tata još nije kod kuće.
Dobro…
Idemo se kupati?
Imaš li tipa?
-Tipa? -Jesi li s nekim?
-Tko je on? -Tko?
-Tip na rođendanu. -Tko?
Znaš na koga mislim.
Jonas?
Visok, plav? S jamicama na obrazima?
Da, možda.
Što je smiješno?
Bratić mi je.
Imaš li curu?
-Ne. -Čemu oklijevanje?
Što?
Elisabeth.
-Što radiš? -Plivam.
Da, vidim.
Oprosti što sam povisio glas i hvala na pomoći.
Okej je.
-Laku noć. -Laku noć.
Moram ići, ali…
-Vidimo se na partiju. -Da, vidimo se.
Gdje si?
Ne čujem te.
Što?
-Jesi li vidio Elisabeth? -Ne, žao mi je. Nisam je vidio.
Upoznala sam ti sestru. Kul je.
-Sada? -Da, bila je kod šanka.
-Djevica? -Ne.
-Jarac. -Da.
Da?
-Rekla sam ti! Kužim se u to. -Pogađala si deset puta.
Što radiš?
Elisabeth…
Hej, što ima?
-Ideš u grad? -Da.
Možda. Kamo ideš?
Možeš li nas odvesti do najbliže podzemne?
Nema problema.
Kakvu je slatku curu doveo ovaj tip.
Znaš što?
Možda da te odvedem kući.
Idemo k prijatelju pa…
-Ne želiš prijevoz? -Ne, hvala. Idemo.
-Ne. -Dosta.
Znaš što? Posudi mi mobitel.
-Pusti je. -Moram nazvati prijatelja.
Ne mogu ga posuditi?
Novčanici i nakit.
-Sad. -Jalla!
Daj. Idemo.
Jalla. Požuri se.
Što radiš?
Što je ovo?
Pusti, čovječe.
Daj ga.
Lažnjak je.
-Nije me briga. Svejedno to želim. -Ne.
-Daj mi to! -Daj mu.
Daj mu.
Slušaj je.
-Što radiš? -Jebi se!
Daj ga!
Jesi li dobro?
Elisabeth.
Jesi li dobro?
Stvarno mi je žao.
Zašto im nisi dao sat?
-Elisabeth, čekaj! -Pusti me na miru.
-Elisabeth. -Rekla sam da me pustiš!
Ulazi u auto.
Kloni se moje kćeri.
Prestani se viđati s njim.
Opljačkaju nas pa da prestanem?
Moglo se dogoditi bilo komu.
Nije se moglo dogoditi bilo komu. Takvi su magnet za probleme.
-Provala nije bila slučajnost. -Kako to misliš?
-Znaš na što mislim. -Ne znam.
Zvučiš kao starac pun predrasuda.
Bit ću iskren. Sebična si, naivna i užasno razmažena!
Probudi se.
Imaš sreće da se nije dogodilo ništa gore.
Ne viđaj ga izvan škole.
To je… Ne.
Idi u krevet.
Jesi li zaljubljen?
Ne osjeća li ona isto?
-Mislim da osjeća. -Eto.
Učini što možeš.
Bit će dobro.
Bit će u redu, dušo.
Elisabeth!
Elisabeth.
Moramo razgovarati.
-Tiho! Svi spavaju. -Ako me pustiš unutra!
Sići ću.
Sjebao sam. Gadno.
Oprosti.
Moglo je završiti jako loše.
Zašto si se prepirao?
Sat nije bio moj.
Nisam ga trebao nositi.
Skup je.
Zašto si ga onda nosio?
Da te impresioniram.
Oprosti.
Što želiš da učinim?
Sve ću učiniti. Što da radim?
Gledaj…
Volim te.
Ozbiljno.
Nikad se nisam osjećao ovako.
Ne mogu bez tebe.
Mokar si.
Imaš li kondom?
Mislim da imam. Da.
Jesi li to planirao?
Što? Ne.
Šalim se.
-Kamo idemo? -Dođi. Sestra mi je pričala o tome.
-Bok. -Bok.
Dobro.
Ako ovo pokažete nekom drugom, ubit ću vas.
-Ideš. -O, da.
Bože!
Koliko godina imaš na ovoj slici?
Sluggo.
Sluggo!
Rez! Lijepo!
-Super. -Bilo je odlično.
To je on?
Zar ne zna da je gotovo? Zašto zove?
Ne znam što misli!
Javi mi ako ne prestane. Riješit ću to.
-Dobro. Ali obećaj mi da ćeš to pustiti. -Obećavam.
-Kad ćeš me izvesti? -Obećavam, hoću.
Kad mogu doći k tebi?
Sluggo.
Razgovarat ću s ovim tipom. Vratit ću se brzo.
Hej.
Ovo mi je prijatelj.
Upadaj.
Ne mogu to učiniti. Nemoguće je. Trebam li…?
Nismo baš tako loši.
Loši? Bit ćemo zakon.
Vidjet ćemo.
-Imaš li tremu? -Ne.
Halo, Elisabeth je.
Da, ovdje je.
Za tebe je. To je Sluggo.
-Halo? -Trebam svoje stvari.
-Dobro. Uskoro završavam. -Rekao sam, odmah.
-Dobro, dolazim. -Dobro.
Moram ići.
-Nešto se dogodilo? -Ne.
-Što je? -Ništa. Vidimo se sutra.
-Što se dogodilo? -Samo mi daj torbu.
Moram ti nešto reći.
-Nemoj poludjeti. -Ništa ne obećavam. Reci.
Sjebao sam.
Kako to misliš?
Nestao je sat s plavim remenom.
Šališ se?
Posudio sam ga i opljačkali su me.
Tko?
Dva tipa. Nisam ih vidio prije.
Baš si glup.
Kako ćeš to riješiti?
Radit ću prekovremeno.
Prekovremeni rad? Jesi li jebeno glup?
Što je?
Zašto si nosio sat od 200 000 kruna?
-Jesi li retardiran? -Što?
Da mi nisi kompić, razbio bih te. Imaš sreće što mi je stalo do tebe.
Jebeni idiot.
Razumiješ li što si učinio?
Prebit će me ako ne platim.
Sad je sve u tvojim rukama.
Znam gdje ima robe.
-Gdje si bio? -Nigdje. Vani.
Nije ovdje.
-Je li to tvoja torba? -Zašto je tu?
Naravno da je njegova.
Ispričaj se Patricku.
-Nikada. -Jesi li mu prijetio?
Što? Koji si joj kurac rekao? Ne, udario me.
Udario me, a Sluggo i ja smo ga izbacili. Kunem se, tukao me.
Koji ti je kurac rekao?
Dušo. Molim te.
Molim te, ispričaj mu se.
Priznaj što si učinio.
Ili hoćeš da zovemo policiju? Kako god hoćeš.
John-Johne,
ispričaj se.
-Pusti. -Pusti.
-Prestani! -Pusti!
-Prestani!
-Pusti torbu. -Pusti ga!
Prestani! Stani…
Pustit ćeš ga?
Moraš otići.
Samo sam ga zgrabio.
Izlazi.
Vrijede 140-150 somova.
Provjerit ću, ali toliko vrijede.
-Što se događa? -Bila je provala.
Što?
Slušajte svi…
-Moramo otkazati ovo večeras. -Ne!
Žao mi je. Stvarno mi je žao.
Vidjet ću mogu li naći rješenje,
ali ne znam.
Gdje je John-John?
Ne znam.
Čula sam…
Čula sam da su ušli preko krova.
Kako to misliš?
Ne… Ništa.
-Hej. -Bok.
Oprosti.
Sve sam upropastio.
Zaslužuješ nekog boljeg. Žao mi je.
Nešto se dogodilo?
Trebao sam ti to već davno pokazati, ali…
Nisam htio reći policiji nakon svega što je učinio za Patriciju.
Vjerojatno sam trebao, ali…
Žao mi je.
Riješeno je. Sutra odlazimo.
Poslao sam poruku bratiću. Možemo ostati dva ili tri tjedna.
Što kažeš na to?
Bit će lijepo, vjeruj mi. Moći ćemo se opustiti.
Nadam se da ne hrčeš.
Jesi li se čula s John-Johnom?
Ne.
-Jesi li mu se probala javiti? -Nisam.
Šteta što se to dogodilo.
Ako se javi, reci mu da me nazove.
-Zašto? -Želim razgovarati.
Dopustit ćete mu da ostane?
Da provalim u školu, biste li mi dopustili da ostanem?
Misliš da nije fer?
Jesi li pogledala naš godišnjak?
I ja sam razočaran.
Ali neću odustati od njega.
Ne tako lako.
Mislio sam da će biti obrnuto.
Kako to mislite?
Mislio sam da ćeš ti odustati.
Shvaćam. Nema problema.
Shvaćam.
Vidimo se. Pusa. Bok.
-Dolazi li? -Da, ali znaš je.
-Kako izgleda? -Kao da su te pretukli.
Sjećaš se kad si prozvao Hakima?
Prebio te k'o zvečku.
-To nije bilo ništa. -Ništa? Šališ se?
-Oko ti je bilo veličine moje šake. -Pretjeruješ.
One su cure plakale kao da su svjedočile ubojstvu.
Zašto ste se svađali?
Ne sjećam se.
Pa eto.
Život ide dalje, zar ne?
Zar ne?
Oraspoloži se, frajeru.
Ti i ona. Samo će se riješiti. Vjeruj.
-Odmah se vraćam. -Kamo ideš?
Hej, seronjo!
Jesi li gluh? Zašto je uhodiš?
Nemoj je zvati. Ne idi k njoj. Sad je sa mnom. Shvaćaš?
Zvat ću kuju kad hoću.
Sjebat ću te na licu mjesta.
Ponovi to još jednom.
Tako sam i mislio, pičkice.
Gdje je?
-Kamo si ga stavio? -Dođi sa mnom.
-Daj mi ga. -Dobit ćeš ga.
Gdje si ga stavio?
-Ja ću ti ga pričuvati. -Daj mi ga.
Što ćeš učiniti? Uništit ćeš si život?
-Umro je preda mnom. -Znam, ali ne možeš to promijeniti.
-Neću mu dopustiti da se izvuče. -Odbij!
Natrag! Dosta!
-Ostani ovdje. Nazvat ćemo policiju. -Po…?
Jesi li lud?
Molim te, ostani tu.
Otišao je zauvijek. Ne želim te izgubiti.
Molim te, slušaj me.
Ne približavaj se. Odbij!
-Halo? -Bok, Kiba je. Gdje si?
Upadaj. Požuri se. Znam kamo ide.
-Jesi li spremna? -Da. Vozi!
Dobili ste 112.
Ne.
-Diši. -Što se dogodilo?
-Recite mi što se dogodilo! -Polako. Pogledaj me. Polako.
U redu je. Nitko nije stradao.
Dobro.
Dobro. Jesi li se smirila?
-Da. -Dobro.
Elisabeth!
Slušaš li me?
-Što radiš? -A ti?
Prijevod titlova: Kristijan Nikolić