EN NETFLIX-SERIE
"BLIVER JEG IKKE DEN BEDSTE AF DE BEDSTE, KAN JEG BLIVE DEN VÆRSTE AF DE VÆRSTE."
Av!
For fanden! Få så det skidt ud af mig.
-Pres til, fru Olofsson. -Hold kæft.
-Av. Pas på smøgen. -Slap af, fru Olofsson.
Forbandede unge.
Kom ud, for fanden. Din satan.
De råbte og skreg om, at jeg skulle komme ud.
Jeg har altid hadet, når andre bestemmer over mig.
Derfor blev jeg derinde, så længe jeg kunne. Men tiden var inde.
Jeg kan ikke lide at være spærret inde. Hele verden venter jo derude.
Festerne, bankerne, tøserne, og alt det andet sjove.
Nu skal vi fandeme af sted.
Hyp, hyp.
Frihed.
Min første flugt.
Det er en dreng.
Min dreng.
Sikke en stemme han har.
Han er smuk.
Alle vidste, jeg ikke var helt almindelig. Jeg var noget særligt.
Det har jeg altid været.
Noget fandens særlig.
Sikke en styrke.
Okay. Nu fortæller jeg det hele. Fra begyndelsen.
Han skal hedde Clark.
Efter Clark Gable.
Clark Oderth Olofsson.
Hele sandheden og intet andet.
Det lover jeg.
Norrmalmstorg er fuld af patruljevogne.
…et telefoninterview med Clark Olofsson inde i banken…
Jeg nævnes mest i forbindelse med bankrøveriet på Norrmalmstorg.
Gå live.
-Men jeg blev tvunget ud i skidtet. -Hvor er Clark?
Alt det der Stockholmsyndrom-halløj.
Gidseltagning, berømmelse og det der.
Dramaet trækker ud.
Det var da nogle skidesjove dage, men jeg har også lavet andet lort.
SLUTNINGEN - DET VAR CLARK!
BASERET PÅ SANDHEDER OG LØGNE
Vi begynder med begyndelsen.
Det er så fedt.
-Jeg er vild med den sang. -Også jeg.
Det var altid det samme skide spørgsmål…
"Clark, kan du fortælle lidt om din barndom og dine forældre?"
Hvis jeg havde fået en skilling, hver gang en halvbegavet psykolog spurgte,
så havde jeg været fri for at røve bankerne.
Av!
Hyp, hyp.
-Slog du mig lige med en flaske? -Ja.
Jeg elsker dig fandeme.
Kom og dans.
Bang.
Du er død.
Kig på kameraet.
Vi var vel som andre familier. Normale og meget kærlige.
Jeg passede mest mig selv. Jeg kom godt ud af det med damerne.
Jeg kunne godt lide dem. Meget.
Som sagt. Det var ret normalt.
Hvad fanden glor du på? Skide nabo!
-Sten! -Har du aldrig set et badekar før?
-Hvordan skal jeg nu tage bad? -Hold kæft, kælling.
-Han tager min cykel. Stop! -Kom tilbage, for helvede!
Og så var der damerne… Jeg har altid forelsket mig nemt.
Alt rigtigt, Clark. Dygtig dreng.
Det siger bare… bing.
Jeg har været forelsket hver dag hele livet.
Jeg elsker dig.
Hvad er dit problem? Vågn nu op.
Kom nu videre. Sådan en flok dovne idioter.
For helvede. Det er ikke noget alderdomshjem.
Vil du have den?
Den koster et kys.
På kinden.
Damerne kunne heller ikke holde sig fra mig.
Jeg elskede dem alle sammen. Alle slags.
To smøger.
Det var ikke et problem at tjene skejser.
-En kanelsnegl og en øl. -En til.
Da jeg var ti år, tjente jeg flere skejser end mor og far tilsammen.
Pengene gav mig det, jeg altid har gået mest op i.
Frihed.
Frihed er retten til at tale, tænke og agere, som man vil.
Ulla i fars bageri var min første.
-Hej, Ulla? -Clark…
Jeg havde arbejdet på hende i nogen tid, og til sidst blødte hun op.
Okay, så kom.
Ulla… Hun var fandeme lækker.
En pølse med brød.
Jeg har været forelsket hele livet.
Jeg har røvet masser af banker, festet og kneppet en hel del.
Jeg har aldrig arbejdet en dag i livet, men har altid haft penge.
-Ronny, han tager din knallert. -Din møgunge. Kom tilbage.
Jeg har kun fulgt mine egne regler, og jeg har altid haft det skidesjovt.
Seks måneder i ungdomsfængsel.
Jeg var kold over for, hvad folk tænkte om mig.
Jeg er den, jeg er. Det vil jeg aldrig undskylde for.
Fire måneders internering.
Rør mig ikke.
Amatør.
Hit med pengene.
Syv måneders fængsel.
Bytter vi?
Jeg har selv skabt min karriere. Jeg har gjort det godt og fortryder intet.
Blev jeg ikke den bedste af de bedste, ville jeg være den værste af de værste.
Vi gør det igen.
-Hvor svært kan det være? -Hvad med dig?
-Har du aldrig roet før? -Måske ikke.
Hvad har du lavet hele livet?
-Den vej, din møgso. -Rolig nu. Han gør, hvad han kan.
-Gør han? -Han er jo retarderet.
-Jeg prøver. -Jeg hjælper dig. Kom her.
-Hvad laver du? -Giv ham den så!
Det er skidekedeligt. Vi skal have noget kørvel.
-Herude? -Jeg er liderlig.
Det er du jo døgnet rundt.
Jeg skal pisse.
-Hvordan skulle du kunne score? -Scorer du da mere end jeg?
-Det gør jeg da. -Hold op.
-Hvor mange tror du, jeg har scoret? -To?
Det er én mere end dig. Dobbelt så mange.
-Drop det… -Se lige der.
-Det ser fornemt ud. Der skal vi hen. -De har sikkert vagthunde.
-Hvad er der med dig og hunde, Gunnar? -Jeg hader hunde.
-De er nogle dumme dyr. -Hold kæft. Gunnar. Ro derover.
-Kom nu, Gunnar. Hurtigere! -Flyt dig.
-Væk med dig. -Værsgo.
Har du aldrig været i en båd før?
-Det er ikke så nemt, som det ser ud. -Se nu her…
-Det var sådan, jeg gjorde. -Vel var det ej.
Stille.
-Tillykke. Du kan ro. -I modsætning til dig.
For helvede!
Hvad er det her for et sted?
Kom.
-Jeg skal altså pisse. -Slap af.
Sikke et sted.
De har skejser.
-Morgan? -Ja, for fanden.
-Hvad er det for et sted? -Flyt jer!
-Slap af. -Endelig kan jeg pisse.
Tomater.
Hvad fanden har vi her?
Remy Martin, XO. Special!
-Er det whisky? -Det er cognac! Din nar.
Sæt dig ned. Måske lærer du noget.
For én gangs skyld.
En lille sjat til dig…
-Skynd dig. -Hvad fanden? Jeg pisser jo.
-Først lugter du… -Okay.
Nå, nå. Hvad har vi her?
En tår?
Hvad fanden laver du?
-Din idiot. -Undskyld. Det var ikke…
-Det er fine sager. -Det er cognac, for fanden.
Det drikker man af glas.
-Brandy?! -Det er Martin Remy.
-Hvad er det? -Det er fine sager.
-Det er spildt på dig. -Ja.
Nå…
-Hvem bor sådan her? -En skide snob vel.
Et kapitalistsvin.
-"Harpsund"? -Hvad?
-Harpsund. -Det hedder stedet vel.
Harpsund!
Hvad?
-Ja. -Ved I slet ingenting?
-Det er statsministerens sommerresidens. -Nej.
Jo, det garanterer jeg for.
Hvad laver I her?
Min cognac…
Vi smager den bare.
Mine grøntsager…
Løb!
-Kom så, Gunnar! -For helvede…!
Sataner!
-Gå ad h… til, idioter! -Hey!
-Det er vagten. -Skide hunde.
Løb, Gunnar! Ingen panik nu.
-Skide idioter! -Stop.
Clark!
Kom så tilbage, I sataner.
Sidste advarsel.
Skide hunde.
-Fandens. -Kom nu. Vi skrider.
-Gunnar! -Skidt med ham. Kom.
Hvad helvede.
Nu har jeg dig, din satan…
Hvad griner du ad, din satan?
Ikke noget…
Det her bliver en god historie.
Nå…
-Så du genkender mig altså? -Ja, men jeg mener for dig.
Du kan fortælle, at du sigtede på Clark Olofsson, men missede.
Clark Olofsson…
Ham kender jeg ikke.
Ikke endnu.
Men det kommer du til.
I dækning, mine damer og herrer.
Nu lader han.
Proletarerne, proletarerne
De er nu sjove at se på
Ingen haler…
Ingen biler…
Sådan en smadrekasse.
Hvad foregår der her?
Værsgo, strømer.
-Fandens også. -Fandens også.
Hallo. Er der nogen? Jeg vil tale med fru Olofsson.
-Ingbritt Olofsson. -Ja. Godt…
Desværre er Deres søn omkommet i en bilulykke.
Hvad?
-Clark? -Han ligger på sygehuset i Katrineholm.
Det gør mig ondt.
Det var ikke mig.
Hej.
Indrøm det nu bare. I troede, jeg var stendød.
Fandeme nej. Så let slipper I ikke af med mig.
Fra siden.
Den anden side.
For satan, hvor så jeg godt ud dengang.
Mor troede også, jeg var død.
Hun kom med fars jakkesæt, så jeg kunne blive begravet i det.
Det passede perfekt og viste sig at være til stor gavn.
Tiltalte er umyndig.
Han dømmes for vold mod tjenestemand i funktion,
indbrud og groft tyveri som ungdomsforbryder
til 18 måneders arrest, som skal afsones øjeblikkeligt.
Ha! Atten måneder. Var det alt, de kunne præstere?
Jeg er træt af at se dig her i retten.
Clark Oderth Olofsson.
Se på det her som en mulighed for at lægge dit liv om.
Det kan du tro.
Jeg vil overholde loven fra nu af.
Det lover jeg.
LÖVSTA UNGDOMSFÆNGSEL 1966
ANSTALT ADGANG FORBUDT
Hej, Nisse! Nu er ferien forbi.
-Clark! Er du tilbage? -Olofsson!
Det var på tide. Vi mangler lidt sjov.
-Hvad har du gjort denne gang? -Ingenting.
I kender mig.
Jeg har aldrig brudt loven.
Jeg har ikke altid været et af Guds bedste børn.
Men man bliver sgu ikke bedre af at være buret inde.
Men man skal ikke mukke over det.
Man skal få det bedste ud af situationen.
Det bedste ved at sidde inde er et klart mål.
At flygte.
Nå, Olofsson. Hvad laver du?
-En stige. -Hvabehar?
En stige.
Tøv nu lige en kende. Du må da ikke stå og lave en stige her.
Det er bare fis. Det er et lugejern.
Se.
-Sådan… -Jamen nu kan jeg se det.
Flot, Olofsson.
Fortsæt bare.
Sundberg!
Okay, så er det nu.
Kom så.
-Karlsson, hvor er resten? -Aner det ikke.
Har du tjekket din røv?
Sådan.
Kom her.
Værsgo, mine herrer. Friheden venter.
Kom så, Clark!
Olofsson!
Kan du så komme ned i en helvedes fart?
-Hører du? -Rend mig, Sundberg.
Hvad helvede, Clark?
NÄSET SØBAD 1966
Kom så, fjolser.
-Hvor er pigerne? -Overalt.
Jeg elsker at være på flugt. Alt bliver bedre.
Sanserne skærpes, man ser alt klarere,
og farverne bliver stærkere.
-Det dur. -Ja.
Klamme svin!
-Himlens skide rotter. -Fald nu ned, Gunnar.
Selv en dårlig dag på flugt er en god dag.
Men lige denne dag var fandeme en god dag.
Prøv selv.
Clark!
Hvad skal du? Clark?
Vent.
-Hvad skal du? -Jeg stjæler bare ure.
Hvad satan i helvede?
-Se. -Ja…
For satan.
Se…
Glem det, Clark. Du har ikke en jordisk chance.
Det er tøser med klasse.
Jeg er sgu da Clark Olofsson.
-Han vil snakke med tøserne. -Hvilke?
Se lige de tøser.
Hendes navn var Madorie. Men hun kaldte sig Madou.
Hun var fra en anden verden. Hun var som en engel.
Godeftermiddag.
Jeg faldt pladask for hende.
Kan jeg hjælpe med noget?
Mit livs første kærlighed.
Ikke at I har brug for det…
Hov.
Fint skal det være.
Du kommer altid i rette tid, ser jeg.
Undskyld mig?
Nemlig. Man skal jo passe tiden.
Har du gået på Harvard?
Ja, Harvard.
Præcis. Der har jeg gået. Der går jeg.
Slå dig ned.
Det vil jeg gerne.
Undskyld. John Fredrik Svensson.
Efter John Wayne.
-Jeg hedder Madou. -Madou…
-Hyggeligt. -Det er min mor, Liz.
-Hej. -Hej. Liz.
-Liz… -Hyggeligt at møde dig.
Det er det.
Nå…
Min familie bor i Amerika.
Men… Jeg er her.
Jeg besøger…
…nogle bekendte.
Bekendte… Mener du dem der?
Ja.
Nej. De er jo totalt umodne.
Jeg kender dem knap nok.
Vi vil også være med.
Alle for en. En for alle.
Ved du hvad, John? Jeg er vild med Harvard.
-Nå. -Det er Madous fars alma mater.
-Det mener du ikke. -Det er sandt.
Det er et fremragende universitet.
Det er det bestemt.
Jeg kan godt lide at gå der. Det er en god skole… universitet.
Værsgo.
-Hvor skønt. -Sådan…
-Mange tak. -Værsgo.
Jeg tænkte på…
Ved I, om byen har et godt hotel, hvor man kan sove i nat?
Jeg er jo lidt på fri fod.
Ved du hvad?
-Vi har faktisk et værelse derhjemme. -Nej da.
Det ville være os en ære at have en Harvardstuderende som gæst.
Jamen så…
Hvad siger du?
Hvornår tager du tilbage til Amerika?
Det ved jeg ikke. Jeg tager det lidt, som det kommer.
En Mercedes.
Skønt.
-Min far har en mage til. -Hvad laver han?
Alt muligt. Forretninger og den slags.
Tak.
Jeg hopper ind bagi.
Hvad fanden?
Hvad gør vi nu?
Tag det roligt.
Kom nu. Vi er tre fyre på stranden.
-Det bliver sjovt. -Vel gør det ej.
Madou og hendes mor, Liz.
Hold kæft, hvor var de lækre.
Begge to.
De boede i en kæmpevilla i Västra Frölunda.
Uden en mand i huset.
Et slot til en dronning og en prinsesse.
Der manglede bare en konge.
Så er vi her.
Tak, John.
-Velkommen til vor ringe bolig. -Fint… Meget fint.
Værsgo.
Meget fint.
Tak.
Skål og velkommen til familien.
-Skål. -Skål!
Hvad har vi her?
Det er en velkendt duft.
Jeg pjatter kun.
John, hvad læser du?
-Hvad? -På Harvard?
Ja.
På Harvard? Altså…
I ved, sådan lidt forskelligt…
Jeg…
Økonomi.
-Finans og økonomi. -Javel?
Alt muligt…
Kapitalisme og den slags…
Pengesystemer, banker…
Opkøb af…
forskellige valutaer og den slags.
Hvor spændende.
Det er det.
Vil du arbejde med det i fremtiden?
Mor, hold op med at afhøre ham.
-Han vil ikke tale om det nu. -Det er okay, Madou.
Jeg taler gerne om det.
Arbejde, arbejde, jeg vil…
Jeg har et par idéer.
Især om banker.
Jeg vil arbejde mere med deres penge. Det kunne være ganske givtigt.
Investeringer?
Valutahandel?
Aktier eller fonde?
Jo tak. Gerne.
Nej, mere…
Pengehåndtering.
Det lyder, som om tiden er til det.
Godt.
Ja, det er det.
Det er det.
Nå, skal vi?
Det smagte fandeme godt.
Madou!
John!
Hej. Er du vågen?
Hvad laver du her?
Jeg kunne ikke sove…
Må jeg ikke ligge hos dig lidt? Bare for at snakke.
Nej…
Fint. Vi kan også bare droppe snakken.
-John… -Ja.
Jeg må fortælle dig noget…
Hvad er der?
Jeg… Jeg har aldrig…
Du skal ikke være bekymret. Jeg har gjort det mange gange.
Og…
Jeg skal nok være nænsom.
Lover du det?
Ja, selvfølgelig.
Kom…
Sig til, hvis det gør ondt.
Var det alt?
Ja.
Det var skønt, ikke?
Kom du også?
Det ved jeg ikke.
Hvordan ved man det?
Jeg tror også, at du kom.
Åh, mor…
-Nej, undskyld… -Du skal ikke kalde mig mor.
-Må jeg få brødet, John? -Selvfølgelig.
Kan du lide at rejse?
Ja. Hvem kan ikke det?
Værsgo.
Jeg kan godt lide Italien.
Det smager godt.
Der tager vi hen af og til.
Men…
Madou kan bedst lide Frankrig.
Frankrig?
Gør du det?
Hvor skønt.
Så!
Hvor er det godt.
Det er tiltrængt efter sådan en nat.
Skål.
Hr.
Tak for denne gang.
Madou…
Liz…
Vi ses snart.
-Jeg kommer gerne igen. -Ja, som vi plejer at sige…
Mi casa, su casa.
Casa-casa!
-Farvel. -Vi ses snart.
Liz and Madou… Sikke en pakkeløsning.
Jeg elskede dem begge to. Jeg kneppede hellere end gerne Liz.
Hvis jeg skulle være Madous kæreste, skulle jeg tage mig lidt sammen.
Jeg røver fandeme en bank.
Ja, for fanden…
Det lyder sjovt.
Jeg er træt af at være småkriminel.
Biler, indbrud, hjemmebrænderi.
Skide småtterier.
Vi skal tænke større.
Det lyder skidegodt.
Gunnar var ikke ligefrem nogen Einstein.
Men han gjorde, som jeg sagde, og han var loyal som bare fanden.
Vent.
Det bliver sjovt.
Problemet var bare, at han også var rablende vanvittig.
Se her.
Hvad i helvede?
Måske skulle jeg tage den her tingest med?
Ja…
Hvor fanden har du den fra?
Pyt…
Hvorfor skal vi bruge sportsudstyr til bankrøveri?
Det skal vi heller ikke.
Efter bankrøveriet skal vi holde lav profil lidt.
Vi skal hurtigt ind og ud. Vi skal bruge et telt, soveposer og sådan.
Hvad?
Så vi kan ligge i telt i skoven. Er du med?
Nå. Okay.
Det er fedt.
Hvorfor sover du ikke bare hos tøsen? Hvad hedder hun? Malou?
Det kan jeg ikke.
-Hun hedder ikke Malou. -Jo.
Det er her. Du holder vagt.
BOBERGS SPORTSUDSTYR OG CYKLER
-Er alt i orden? -Ja. Alt i orden.
Skide hunde…
Rolig nu.
Sådan.
Jeg er inde.
Du kan give den til hende Milou i gave.
Det er vist ikke hendes stil.
Tøser elsker gaver.
Hun bliver glad og måske endda lidt liderlig.
Hun har huer nok.
-Hun hedder ikke Milou. -Jo, hun gør.
Hjælp til.
Godt.
Så nemt som ingenting.
-Tror du ikke, hun vil have huen? -Hvad?
Så kan du springe på hende senere?
Måske får du lidt røvsex.
Gunnar.
Hvad fanden laver han der?
Godaften, gutter.
Godaften.
Hvad har I der?
Altså… Vi skal på camping.
Ja.
Hvad fanden? Vi slipper da, ikke?
I går jeres vej, og så går vi vores.
I ved, at vi ikke kan gøre sådan.
Kom nu, det er kun campingudstyr.
Vi har to soveposer og…
et telt, og et spritapparat…
Og en hockeyhjelm.
Den kan I godt få, hvis det gør en forskel.
-Den er stram som en nonnefisse… -Hold kæft, Gunnar.
Hør nu her…
For fanden, Ragnar. Jeg kan genkende ham.
Ham med nonnefissen.
Man kan jo diskutere længe om, hvad der egentlig gik for sig den aften.
Ja… Det er lille Gunnar Nordgren.
Og hvorfor Gunnar gjorde, som han gjorde.
-Hvem er han? -Du ved… ham med hunden.
Men hvad fanden skulle det nytte?
Hunde-Gunnar.
Det, der skete, skete jo i hvert fald.
Hør nu her…
Gunnar!
Hvad fanden, Gunnar?!
For fanden…
Din idiot.
Vi skal væk.
Kom.
Kom!
Nyköping Politi. Tommy Lindström.
Der sidder han. Betjenten Tommy Lindström.
Han blev nærmest besat af mig, første gang han hørte mit navn.
Clark Olofsson…
Det var han hele sit liv.
Clark!
Hvor er han? Hvor er Clark?
Hvor er Clark?
Satan!
Det blev begyndelsen på en livslang rejse
for gamle Tommy Pony og mig.
Ragnar!
Så. Tag det roligt.
Du klarer den.
Vi har brug for hjælp!
-Lennart… -Hold nu ud, Ragnar.
For helvede! Hjælp os. Vi har brug for en ambulance.
Strisseren holdt sig i live et par dage, og så døde han.
Vi havnede på forsiden af alle Sveriges skide aviser.
Jeg vidste, at jeg ville blive berømt. Men fandeme ikke for sådan noget pis.
POLITIMORDERNE
Politimorder…
Det var jo ikke mig, der skød.
Okay. I ved, hvad det handler om.
Vi står med en død kollega.
Nu pågriber vi de skide politimordere.
-Sæt i gang. -Forstået.
Gruppe 1 tager ned mod søen.
Gruppe to kommer med mig.
Hundefører to og tre mod vest. Andersson, gå op til højen.
Kom så. Nu fanger vi svinet.
Clark, hvad skal vi?
Clark!
-Hvad? -Hvor skal vi hen?
Du må klare dig selv.
-Enhver er sig selv nærmest, Gunnar. -Hvad?
Ja…
Held og lykke.
Clark!
Fandens…
Det her var jo ikke min skyld.
Jeg var ligeglad med strisseren.
Jeg var ikke ligeglad med, hvad Madou ville sige,
når hun fandt ud af, hvem jeg i virkeligheden var.
Det er jo John…
Så meget for den fine Havardfyr.
POLITIMORDERNE
Halvfjerds betjente arbejder på femte døgn i jagten på Clark Olofsson…
Kom så.
Olofsson blev set drikke kaffe…
Politijagten fortsætter…
Vi nærmer os Storsjön, skift.
Man skal være på vagt, når man er på flugt.
Gunnar Nordgren?
Man skal bevare roen og fatningen.
Stop.
Især når hele landet leder efter en.
For fanden, Gunnar.
Betjent Mathiasson så jo, at du skød.
Ja, men det var ikke mig, som…
Hold op med at mumle. Som hvad?
-Som fandt på det her. -Hvem gjorde så?
Clark.
Hvad sagde du?
Clark Olofsson.
Vi ville gerne selv tale med Clark Olofsson,
men vi har jo desværre ikke fundet ham.
-Jeg kender kærestens navn. -Nå.
Hvad hedder hun?
-Det er Liz Britmer. -Hej. Må jeg tale med Madou.
-Malou. -Okay…
Eller…
-Ikke? -Nej, det er Milou?
-Milou? -Hvad bliver det så?
Malou eller Milou?
-Hvem taler jeg med? -Det er Clark.
-Jeg mener John. -Jaså. Dig, der bare forsvandt.
Ja… Nej… Men…
Jeg har ikke dræbt en strisser.
-Det tror du vel ikke på, vel? -Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Du ved, at jeg ikke kunne finde på det. Du kender mig jo.
-Gid jeg kunne hjælpe dig, Clark. -Liz…
-Gid jeg kunne. -Jeg savner dig.
-Lille skat… -Er Madou der?
Må jeg tale med hende?
Nej. Det her er ikke nogen god idé.
Fandens.
For fanden, Gunnar!
Malin.
Er du sikker?
-Nej. -Ikke?
Du var ikke til megen hjælp.
Jeg ved, hvor hun bor.
Sikke et hus.
Tommy. Os som orienteringsløbere. Tror du, at det vil fungere?
Ja, for fanden.
Vi er undercover nu.
Tror du, han er dum nok til at komme her?
Han må da vide, at vi kender til hende.
Nu sker der sgu noget.
Nu skal vi se, hvor dum han er.
Hun har forladt huset. Slut.
Det er modtaget. Slut.
Hvor fanden skal du hen, din lille rødbede?
Ned, for fanden.
Det var tæt på.
-Godt, vi er undercover. -Ja.
-Madou! -Nej. Hvad laver du?
-Det er mig. -John?
Jeg var nødt til at se dig og forklare. Det er ikke, som du tror…
-Du løj for mig. -Ja.
Undskyld.
Jeg troede, at jeg var nødt til at være en anden for at være sammen med dig.
Hvad mener du?
Jeg troede ikke, du var interesseret, hvis ikke jeg havde skejser og sådan.
Hvorfor skulle du ville være sammen med mig?
Jeg har ikke skudt en betjent.
Jeg har ikke gjort det. Jeg sværger.
Du ved da, at jeg ikke kunne finde på det.
Skulle disse hænder,
som har rørt ved noget så smukt som dig,
være i stand til noget så skrækkeligt?
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige… -Du skal ikke sige noget.
Skide løbere…
Jeg ville bare fortælle dig det.
Og forklare det.
Jeg forstår, hvis du ikke vil vide af mig.
Men… Du skal bare vide…
Jeg elsker dig.
Det var bare det, jeg ville sige…
Vent.
Clark…
Inden du siger noget, så har jeg en lille gave til dig.
Den er flot.
Min mor har en magen til.
Åh, John!
Nemlig. Ja…
Værsgo…
Jeg har været så bekymret for dig.
Og mor. Hun kan vist godt lide dig.
Jeg kan også godt lide hende.
Jeg kan lide jer begge to…
Meget.
Jeg tænkte, at vi måske alle tre kunne…
Hvad er der?
Jeg har en mærkelig fornemmelse…
-For fanden! -Hold op.
-Slip mig. -Claesson. Jeg har ham.
-Det fandeme du ikke har. -Clark!
For helvede.
-Slip mig. -Aldrig. Jeg er uskyldig.
-Vel er du ej. -Lad ham være.
Strissersvin.
Claesson!
Clark, nej!
Hold op.
-For fanden, Claesson! Fart på! -Clark!
-Olofsson! Giv op. -Nej.
Clark!
Nu kan vi se, hvordan ungdomsforbryderen Clark Olofsson…
Så nu ved I, hvordan det hele begyndte.
Der var kommet gang i min karriere, og jeg var berømt i hele Sverige.
Han bliver nu kørt til landsretten i Svea.
Her vil han blive dømt.
De tog mig for et par ting. Indbruddet og skyderiet i skoven.
Men jeg blev frikendt for politimordet.
Min søde Clark!
Det var ikke mig.
Jeg var en… superstar. Mor var så stolt.
Jeg sagde jo, at du ville blive til noget.
Madou og jeg var så forelskede.
Jeg var på vej i spjældet.
Men underligt nok havde jeg aldrig følt mig så fri.
Og fri blev jeg jo snart igen.
Der var ingen tid at spilde, når man sad inde.
BASERET PÅ "VAFAN VAR DET SOM HÄNDE?" I-III AF CLARK OLOFSSON
Tekster af: Kim Widt Nielsen