A NETFLIX SOROZATA
„HA MÁR NEM LEHETTEM A LEGJOBB JÓ, FRANKÓN ÉN LESZEK A LEGJOBB ROSSZ.”
Á!
Kibaszott pokol! Vegye már ki belőlem!
- Nyomjon erősebben, Mrs. Olofsson. - Pofa be!
- Hé! Vigyázzon a cigimre. - Nyugodjon meg, Mrs. Olofsson.
Az istenit, idióta kölyök!
Told ki a pofád, te barom!
Üvöltöztek és ordítottak, hogy jöjjek ki,
én meg ki nem állhatom, ha megmondják, mit tegyek,
így addig maradtam, amíg csak lehetett, de úgy tűnt, eljött az idő.
És nem szeretem a bezártságot, odakint várt rám az egész világ.
Partik, bankok, lányok, és mindenféle móka.
Nyomjuk hát, az istenit.
Jíhá!
Szabadság!
Az első szökésem a sittről.
Fiú.
Ó, az én fiam!
És micsoda hangja van!
Gyönyörű.
Nyilvánvaló volt, hogy más vagyok, mint a többi gyerek. Különleges.
Mindig is az voltam.
Kibaszott különleges.
Nyers erő!
Oké, ez az én történetem, a legelejétől.
Clark lesz a neve.
Clark Gable után.
Clark Oderth Olofsson.
A teljes igazság és csakis az igazság.
Ígérem.
Norrmalmstorg, tele rendőrautókkal.
Telefonos interjú a bankban tartózkodó Clark Olofssonnal.
Leginkább az elhíresült Norrmalmstorg bankrablásról ismernek.
Élőben! Élőben!
- De belerángattak abba a szarba. - Hol van Clark?
Az egész Stockholm-szindróma dolog.
Túszejtés, nemzetközi hírnév, meg minden.
Elhúzódó dráma.
Mármint, nagyon élveztem azt a pár napot, de egy rakás más dolgot is csináltam.
VÉGE - CLARK VOLT AZ!
VALÓS ESEMÉNYEK ÉS HAZUGSÁGOK ALAPJÁN
De kezdjük az elejétől.
HÄLLSKRIFTS UTCA 4. 1952
Ez ám a zene!
- Imádom ezt a számot. - Igen, én is.
Mindig ugyanaz az átkozott kérdés
„Clark, mesélne a gyerekkoráról és a szüleiről?”
Ha kaptam volna egy dollárt minden lélekturkászért, aki ezt megkérdezte,
nem kellett volna annyi bankot kirabolnom.
Aú!
Juhhéj!
- Megütöttél egy üveggel? - Meg bizony.
Kibaszottul szeretlek!
Gyerünk, talpra és táncolj!
Bumm.
Halott vagy.
Nézz a fényképezőgépre.
Olyanok voltunk, mint a legtöbb család. Normális és szeretetteljes.
Nem kerestem mások társaságát, és jól kijöttem a hölgyekkel.
Kedveltem őket - nagyon.
Ahogy mondtam, tök normális.
Mi a francot bámulnak? Közvetlen kibaszott szomszédok!
- Sten! - Nem láttak még fürdőkádat?
- Most hogyan vegyek egy fürdőt? - Pofa be, ribanc!
- Ellopja a bringámat! Állj! - Gyere vissza, te átkozott!
És a hölgyek. Mindig gyorsan elragadott a szerelem.
Kiváló, Clark. Jó fiú vagy.
Egyszer csak beüt.
Életem minden napján szerelembe estem.
Szeretlek.
Neked mi bajod van? Ébresztő!
Gyerünk, nyomás. Rohadt, lusta idióták!
Francba! Ez nem egy kibaszott szanatórium!
Szeretnéd?
Egy pusziért odaadom.
Az arcomra.
A hölgyek is láttak bennem valamit.
És én szerettem őket, mindet és mindenfélét.
Két cigit is kérek.
A pénzszerzés sem volt soha probléma.
- Egy fahéjas csiga, egy sör. - Még egyet?
Már tízévesen több pénzt kerestem, mint anya és apa összesen.
A pénz adta meg az egyetlen dolgot, ami igazán fontos volt nekem.
Szabadság.
A szabad szólás, gondolkodás és cselekvés joga.
Ulla, az apám pékségéből - ő volt az első.
- Hé, Ulla? - Clark.
Puhítottam már egy ideje, és végre belement a dologba.
Jól vagy, gyere ide.
Ulla, a mindenit, finom volt.
Egy hot dogot.
Egész életemben szerelmes voltam.
Rengeteg bankot kiraboltam, partiztam, és rengeteget szexeltem.
Egy napig sem végeztem becsületes munkát, de mindig volt pénzem.
- Ronny, viszi a mopeded! - Te tökfilkó! Gyere vissza!
Csak a saját szabályaim szerint éltem, és kurva jól szórakoztam.
Hat hónap a fiatalkorúak börtönében.
Nem érdekel, hogy mit gondolnak rólam.
Ez vagyok én, és soha nem fogok bocsánatot kérni érte.
Négy hónap börtön.
El a kezekkel!
Amatőr.
A pénz! Ide vele!
Hét hónap börtön.
Cseréljünk!
Megcsináltam a szerencsémet, és jó sorom volt. Nem bánok semmit.
Ha már nem lehettem a legjobb jó, legalább én lehettem a legjobb rossz.
Nyomjuk tovább!
- Mi van veled? - Akkor csináld te.
- Nem eveztél még? - Lehet, hogy nem.
Mit csináltál egész életedben?
- Arra menj, te nyomi! - Ugyan már, megteszi, ami tőle telik.
- Biztos ez? - Nem tehet arról, hogy retardált.
- Próbálkozok! - Hadd segítsek, gyerünk. Gyere ide.
- Mi a fene? - Gyerünk, adj neki!
Ez dögunalom. Lányokat kell szereznünk!
- Lányokat, errefelé? - Kanos vagyok.
Te állandóan kanos vagy.
És húgyoznom is kell.
- Nem mintha bárkit fel tudnál szedni. - Szóval te jobban csinálod?
- Tudom, hogy jobban csinálom. - Kizárt!
- Szerinted hány nővel voltam? - Kettő?
Ez eggyel több, tehát kétszer annyi, mint nálad.
- Hagyd abba. - Azt a helyet nézzétek.
- Flancosnak tűnik. Menjünk oda. - Valószínűleg vannak őrkutyák.
- Mi bajod a kutyákkal, Gunnar? - Utálom a kutyákat.
- Megbízhatatlan, ostoba állatok! - Pofa be, Gunnar, vigyél oda.
- Gyerünk, Gunnar. Gyorsabban! - Ülj át.
- Vissza. - Csak tessék.
- Francba. - Sosem ültél még csónakban?
- Nem olyan könnyű, mint hiszed. - Csak figyelj.
- Pontosan így csináltam én is… - Nem igaz.
Csendet!
- Gratulálok, tudsz evezni. - Nem úgy, mint te.
A kurva anyád.
Hol a pokolban vagyunk?
Gyertek.
- Nagyon húgyoznom kell már. - Nyugi!
Nézzétek ezt a helyet.
Ezek tele vannak.
- Morgan? - Bízd ide.
- Mi ez a hely? - Tűnj az utamból!
- Nyugodj már le, az istenit. - Végre, húgyozhatok.
Paradicsomok.
Nézzük, mi van itt.
Remy Martin kszó. Speciál!
- Mi ez, whiskey? - Ez konyak! Te ostoba állat.
Ülj le, még a végén tanulsz valamit.
- Kivételesen. - Oké.
Neked csak egy löttyintés.
- Igyekezz! - Mi ütött beléd! Épp húgyozok!
- Először megszagolod. - Rendben.
Nicsak. Itt meg mi folyik?
Egy kortyot?
Mi a francot csinálsz, he?
- Ostoba állat! - Bocsi, én nem…
- Ez a jó cucc! - Ez konyak! Szedd össze magad!
Itt egy pohár.
- Brandy? - Ez Martin Remy.
- Az meg mi? - A jó cucc.
- Kár beléd. - Ja.
Nos
- Kinek van ilyen élete? - Nyilván egy felsőosztálybeli pöcsnek.
Egy kibaszott kapitalista disznónak.
- „Harpsund”? - Hogy mondod?
- Harpsund. - Így hívják ezt a helyet.
Harpsund!
És akkor mi van?
- Igen? - Hát még ezt sem tudod?
- Ez a miniszterelnök nyári otthona. - Kizárt!
De, bizony. Így igaz.
Mit keresnek maguk itt?
TAGE ERLANDER SVÉDORSZÁG MINISZTERELNÖKE 1946-1969
A konyakom.
Csak megkóstoljuk.
A zöldségeim.
Futás!
- Gyerünk, Gunnar! - A kurva életbe!
Zsiványok!
- A pokolba veletek, rohadt idióták! - Hé!
- Az őrök! - Rohadt kutyák! Tudtam!
Fuss, Gunnar! Most nem pánikolhatsz be!
- Rohadt idióták! - Azonnal állj meg!
Clark!
Gyertek vissza, rohadt kölkök!
- Végső figyelmeztetés! - Erre!
Kibaszott kutyák!
- Aú! - Gyerünk, nyomás!
- Gunnar! - Ne foglalkozz vele, menjünk!
A pokolba!
Most megvagy, te szarfaszú.
Mi olyan vicces, te söpredék?
Semmi.
De micsoda sztori lesz ebből.
Értem.
- Szóval tudod, hogy ki vagyok? -Igen, de a sztorit ön meséli majd.
Elmeséli, hogyan fogta a puskáját Clark Olofssonra és vétette el a lövést.
Clark Olofsson.
Nem rémlik ez a név.
Nem, még nem.
De egy napon.
Fedezékbe, hölgyek és urak,
újratölti a fegyverét.
A munkás osztály, a munkás osztály
Vicces társaság
Nincs vagyonuk
Se kocsijuk
Kibaszott ócskavas!
Segíthetek valamiben?
Nesze, fakabát!
- Picsába! - Picsába!
Halló, van ott valaki? Mrs. Olofssonnal szeretnék beszélni.
- Ingbritt Olofsson. - Ó, nagyon jó.
Sajnálattal értesítem, hogy a fia autóbalesetben meghalt.
Tessék?
- Clark? - Igen, a Katrineholm Kórházban van.
Nagyon sajnálom.
Nem én voltam!
Üdv.
Valld be, azt hitted, meghaltam.
Dehogyis. lyen könnyen nem szabadulsz meg tőlem.
Oldalra.
Másik oldal.
Tyű, milyen jóképű voltam akkoriban.
Anya is azt hitte, meghaltam.
Még apa legjobb öltönyét is elhozta, hogy abban temessenek.
Tökéletesen illett rám, és így is jól jött.
Mivel a vádlott még nem nagykorú,
bűnösnek találtuk rendőrtiszt elleni testi sértés,
rablás és nagy értékű lopás bűntettében, és fiatalkorú elkövetőként,
18 hónap letöltendő szabadságvesztésre ítélem, amelyet azonnal meg kell kezdenie.
Ha! Tizennyolc hónap? Mindössze ennyi tellett tőlük?
Unom már, hogy a te képedet látom itt a bíróságon,
Clark Oderth Olofsson.
Tekintsd ezt lehetőségnek, hogy jó útra térj.
Arra mérget vehet.
Mostantól ragaszkodom majd a törvény minden betűjéhez.
Ígérem.
LÖVSTA FIATALKORÚAK BÖRTÖNE, 1966
BÜNTETŐINTÉZET BELÉPÉS CSAK ENGEDÉLLYEL
BELÉPNI TILOS ÁTHALADÁS CSAK ENGEDÉLLYEL
Üdv, Nisse! Vége a vakációnak.
- Clark! Újra itt? - Olofsson!
Ideje volt, hiányzott már innen a jókedv.
- Ezúttal mit követtél el? - Semmit.
Hiszen ismertek.
Sosem szegtem törvényt.
Ami azt illeti, sosem voltam mintapolgár,
de a börtön biztosan nem térít jó útra.
Ám nincs idő duzzogni.
A legtöbbet kell kihoznod a helyzetből.
A börtönlét legjobb része, hogy a cél egyértelmű:
meg kell szökni.
Nézzük csak, Olofsson, mit készít?
- Egy létrát. - Tessék?
Egy létrát.
Álljunk meg egy percre. Nem készíthet létrát.
Vicceltem. Ez egy gazolóvas.
Nézze meg.
- Így ni. - Hát persze, már látom.
Szép munka, Olofsson.
Csak így tovább.
Sundberg!
Oké, gyerünk!
Gyorsabban!
- Karlsson, hova tűnt a többi? - Honnan tudjam?
A seggében volt a feje?
Kész is.
Nyomás.
Pattanjanak, uraim. Vár a szabadság.
Gyerünk, Clark!
Olofsson!
Mássz le, de gyorsan!
- Hallottad? - Dögölj meg, Sundberg.
Az istenit, Clark!
NÄSET STRAND 1966
Gyerünk már, seggfejek.
- Hol vannak a lányok? - MIndenhol.
Imádok szökésben lenni. Minden jobb érzést okoz.
Az érzékek kiélesednek, mindent tisztábban látsz,
és a színek is életre kelnek.
- Ez működik. - Tuti.
Mocskos férgek!
- Repülő patkányok! - Nyugi, Gunnar.
Szökésben egy rossz nap is jó nap.
És ez a konkrét nap átkozottul jó nap volt.
Próbáld meg te.
Clark!
Mit művelsz? Clark!
Várj!
- Hová mész? - Lenyúlok néhány karórát.
A kurva életbe.
- Ezt nézd meg. - Ez az.
Francba.
Ezt nézd meg.
Felejtsd el, Clark, teljesen más szinten mozognak.
Ezek igényes lányok.
Én meg Clark Kibaszott Olofsson vagyok.
- Srácok! Megszólítja azokat a lányokat. - Melyiket?
Nézd azokat a lányokat.
Madorie volt a neve. De mindig Madou-ként mutatkozott be.
Nem evilági teremtés volt. Mint egy angyal.
Jó napot.
Fülig szerelmes lettem.
Segíthetek?
Életem első igaz szerelme.
Nem önöknek kellene ezt…
Hoppá!
Ez jól sikerült.
Szóval Ön mindig időben érkezik.
Pardon?
Így igaz. Sose várakoztasd meg őket.
Ön a Harvardra járt?
Igen, a Harvardra.
Így van. Oda jártam. Vagyis járok.
Kérem, üljön le!
Persze, szívesen.
Ó, elnézésüket kérem. John Fredrik Svensson.
John Wayne után kaptam a nevem.
- Az én nevem Madou. - Madou.
- Bájos. -Ez itt az anyukám, Liz.
- Ó, üdv. - Üdv, Liz.
- Liz - Egy élmény.
Valóban.
Nos,
a családom Amerikában él.
Én meg jöttem meglátogatni,
néhány kedves
ismerősömet.
Ismerősöket. Rájuk gondolsz?
Igen.
Nem! Ők nem a… Túlságosan is éretlenek.
Alig ismerem őket.
Mi is kérünk belőlük!
Egy mindenkiért, mindenki egyért!
Tudja mit, John? Imádom a Harvardot.
- Tényleg? - Tényleg, Madou apja is oda járt.
- Most viccel! - Pedig igaz.
Micsoda remek egyetem.
Az bizony.
Szeretek ott lenni. Remek iskola egyetem.
Parancsoljon.
- Milyen kedves. - Tessék.
- Köszönöm szépen. - Nincs mit.
Azon tűnődöm,
nem ismernek véletlenül egy megfelelő hotelt, ahol az éjszakát tölthetném?
Tudják, kicsit meghúzom magam.
Tudja mit?
- Van egy üres szobánk otthon. - Tényleg?
Megtiszteltetés, ha egy Harvard-hallgatót láthatunk vendégül.
Hát tudják…
Mit szól hozzá?
Mikor megy vissza Amerikába?
Még nem döntöttem el. Csak hagyom, hogy történjenek a dolgok.
Ó, egy Mercedes.
Szép.
- Apámnak is pont ilyen van. - Az apja mivel foglalkozik?
Ezzel is, azzal is. Üzlet meg miegymás.
Köszönöm.
Én hátra ülök.
Mi a franc?
Most mihez kezdjünk?
Ne aggódj.
Ugyan, három srác a strandon.
- Jó poén lesz. - Nem, nem lesz az.
Madou és az anyja, Liz.
Istenem, milyen jó nők voltak.
Mindkettő.
Egy hatalmas villában éltek, Västra Frölunda környékén.
Férfi nem volt a házban.
Egy királynéhez és hercegnőhöz illő kastély.
Az egyetlen, ami hiányzott, egy király volt.
Megjöttünk.
Köszönöm, John.
- Üdv szerény hajlékunkban. - Szép, tényleg szép.
Parancsoljon.
Nagyon szép.
Köszönöm!
Proszit, és üdv a családunkban!
- Proszit. - Proszit!
Lássuk, mivel állunk szemben?
Ismerős illat.
Csak viccelek.
John, mi a főtárgyad?
- Hogy mondod? - A Harvardon?
Úgy van.
A Harvardon? Hát…
Tudod, különböző…
Én…
Közgazdaságtan.
- Pénzügy- és közgazdaságtan. - Ó?
Egy kis ez, egy kis az…
Kapitalizmus, meg ilyesmi.
Pénzügyi rendszerek, bankok.
Különböző valuták, devizák
akvizíciója. És így tovább.
Milyen izgalmas.
Ó, igen, az.
És ezen a területen akasz majd dolgozni?
Anya, hagy már abba a vallatást.
- Ez nem a megfelelő hely vagy idő erre. - Engem nem zavar, Madou.
Szívesen beszélek erről.
Munka, munka, nos…
Van néhány ötletem.
Különösen a bankokkal kapcsolatban.
A pénzükre fókuszálva, ami szerintem nagyon profitábilis lehetne.
Befektetésként?
Devizakereskedés?
Részvények? Magánalapok?
Az is jöhet.
De ami inkább érdekel, az a…
készpénzkezelés.
Haladsz a korral.
Örülök neked!
Köszönöm.
Valóban.
Akkor hát, burkoljunk.
A mindenit, ez finom volt.
Madou!
John!
Szia, ébren vagy?
Mit csinálsz itt?
Nem tudtam aludni.
Odabújhatok hozzád egy kicsit? Csak beszélgetni szeretnék.
Nem.
Jól van, akkor nem kell beszélgetnünk.
- John. - Igen?
Valamit el kell mondanom neked.
Igen?
Én, én még soha…
Aggodalomra semmi ok. Én már rengetegszer csináltam.
És…
Ígérem, vigyázok rád.
Megígéred?
Igen, persze.
Gyere ide.
Szólj, ha fáj.
Ennyi volt?
Biza.
Jó volt, mi?
Te is elélveztél?
Nem is tudom.
Honnan tudom, ha igen?
Szerintem elélveztél.
John!
Ah, Anyuci!
- Aú! Bocs, többet nem mondom. - Ne hívj anyucinak.
- Idenyújtanád a kenyeret, John. - Persze.
Szeretsz utazni, John?
Igen. Mit ne szeretnék benne?
Parancsolj.
Szeretem Olaszországot.
Ez fenséges.
Néha ellátogatunk oda.
De,
Madou Franciaország-párti.
Franciaország?
Valóban?
Milyen érdekes.
Hoppá! Helló!
Ez fincsi!
Nagyon jót tesz a tegnap este után.
Proszit.
Uram.
Köszönöm a vendéglátást.
Madou,
Liz.
A viszontlátásra.
- Szívesen visszajönnék egyszer. - Igen, ahogy mi mondjuk:
Mi casa, su casa.
Casa-casa!
- Viszlát! - Viszlát.
NYKÖPING 1966. JÚLIUS 29.
Liz és Madou. Micsoda kibaszott csomagkedvezmény.
Mindkettőt szerettem, és Liz bizony baszható volt. Semmi kétség.
De Madou-val komoly terveim voltak, így össze kellett szednem magam.
Kirabolok egy kurva bankot.
Ez igen.
Jó mókának hangzik.
Végeztem a piti bűnözéssel.
Kocsilopás, betörés, besurranás, piafőzés.
Kis stílű szarságok.
Nagyban kell gondolkodni.
Istenien hangzik.
Gunnar nem volt egy Einstein,
de megtette, amit kértem, és a végletekig hűséges volt.
Várj egy kicsit..
Jó móka lesz.
Az egyetlen problémája, hogy teljesen őrült volt.
Ezt nézd meg.
Mi a picsa?
Mi lenne ha elvinnénk ezt a csúzlit is?
Aha.
Honnan a pokolból szerezted?
Tökmindegy.
Miért kell sportszerkó a bankrabláshoz?
Nem sportszerkó kell.
A bankrablás után egy időre el kell tűnnünk.
Csak beugrunk, és már megyünk is. Kell sátor, hálózsákok és egyéb vackok.
Mi?
Az erdőben fogunk tábort verni. Érted?
Aha. Oké.
Mókás lesz!
De te miért nem húzod meg magad nála? Mi is a neve, Malou?
Nem, nem lehet.
- A neve nem Malou. - De az.
Ez az a hely. Te őrködj.
BOBERGS SPORTSZER ÉS KERÉKPÁR
- Tiszta a levegő? Gunnar? - Igen teljesen tiszta.
Kibaszott kutyák.
Fékezd magad.
Így ni!
Bent vagyok.
Ezt oda kéne adnod Milou-nak. Ajándékba.
Szerintem nem az ő stílusa.
A lányok imádják az ajándékokat.
Felvidítja, még az is lehet, hogy felizgatja.
Van elég kalapja.
- És nem Milou. - Szerintem az.
Tedd magad hasznossá.
Jól van.
Ez kurva könnyen ment.
- Biztos nem tetszene neki az a kalap? - He?
Utána jól megdughatnád.
Szagolhatnál egy kis puncit.
Gunnar.
Mi az ördögöt keres itt?
Estét, fiúk.
Estét.
Mi van ott nálad?
Hát, kempingezni megyünk.
Persze.
Nem vethetnénk spongyát erre a dologra?
Maga is megy a dolgára, mi is a miénkre.
Tudod, hogy nem tehetem.
Ugyan már, csak kempingcuccok.
Lássuk, két hálózsák,
egy sátor, mobilkonyha,
és egy hokisisak.
RENDŐRSÉG
Oda is adhatom, ha az változtat valamin.
- Úgyis olyan szűk, mint az apácapina. - Pofa be, Gunnar.
Srácok, figyeljetek.
Az ördögbe, Ragnar. Felismerem őt.
A srác az apácapinával.
A végtelenségig vitatkozhatnánk azon, hogy valójában mi történt aznap éjjel.
Uramatyám, ez a babaarcú Gunnar Nordgren.
És hogy Gunnar miért tette, amit tett.
- Ki ez? - Tudod, a kutyás srác.
De mi értelme lenne?
Kutyafiú!
Nem változtatna azon, ami történt.
Srácok.
Gunnar!
Mi a fasz volt ez, Gunnar?
Picsába.
Te kibaszott idióta.
El kell tűnnünk.
Gyere!
Gyere már!
Nyköping RK, Tommy Lindström hadnagy.
Itt van ő. Tommy Lindström rendőr.
Megszállottan üldözött attól kezdve, hogy először hallotta a nevem.
Clark Olofsson
Az egész életét eluralta a dolog.
Clark!
Hol van? Hol van Clark?
Hol van Clark? Clark!
Rohadt strici!
Egy életen át tartó közös utazás kezdete volt ez
a jó öreg Tommy Póninak és nekem.
Ragnar!
Ó, ne. Nyugi.
Túléled.
Segítsen valaki!
- Lennart. - Ne add fel, Ragnar. Ne add fel.
Az istenit! Valaki segítsen! Valaki hívjon egy mentőt!
A zsernyák néhány napig még élt, aztán meghalt.
Így Svédország összes átkozott újságjában a címlapra kerültünk.
Mindig tudtam, hogy híres leszek, de azt nem, hogy ekkora hülyeség miatt.
RENDŐRGYILKOSOK
Rendőrgyilkos.
Nem is én lőttem le a fazont!
Jól van, emberek, tudjátok, mi a tét.
Egy társunk meghalt.
Kapjuk el a kurva zsarugyilkosokat.
- Indulás! - Parancs, értettem.
Egyes egység, a tó felé.
Kettes egység, utánam.
Kettes és hármas kutyás egység, nyugatnak. Andersson, a magaslatra.
Oké emberek. Kapjuk el azt a faszkalapot.
Clark, hová megyünk?
Clark!
- He? - Hová a pokolba megyünk?
Nem fogom a kezed tovább.
- Mostantól egyedül küzdünk Gunnar. - Mi?
Ez az.
Szia, Gunnar!
Clark!
Az isten verje meg.
Én semmiről sem tehettem.
Nem mintha érdekelt volna a zsaru,
de az már igen, amit Madou mondana most, hogy megtudta, ki vagyok valójában.
Ez John.
Ennyit a Harvard-lovagodról.
RENDŐRGYILKOSOK
Már ötödik napja, hogy hetven rendőr üldözi Clark Olofssont.
Gyerünk, emberek!
Olofsson látták kávézás közben
Folytatódik a vadászat…
Storsjön közelében járunk, vétel.
Ha szökésben vagy, ébernek kell lenned.
Gunnar Nordgren?
Nyugalom és megfontoltság kell.
Állj meg, de rögtön!
Különösen, ha az egész ország téged keres.
Az isten verje meg, Gunnar!
Mathiasson rendőr azt mondta, látta, amikor te tüzet nyitottál.
Igen, de nem én…
voltam.
Nem értem! Mi voltál?
- Nem én találtam ki ezt az egészet. - Hát akkor ki?
Clark.
Hogyan?
Clark Olofsson.
Nagyon szívesen beszélnénk Clark Olofssonnal,
de sehol sem látták.
- Tudom a barátnője nevét. - Valóban?
Na és mi a neve?
- Tessék, itt Liz Britmer. - Üdv. Beszélhetnék Madou-val?
- Malou. - Oké.
Vagy lehet, hogy…
- Mégsem? - Nem, Milou.
- Milou? - Most akkor melyik?
Malou vagy Milou?
- Megtudhatnám, ki keresi? - Clark vagyok.
- Úgy értem, John. - Értem. Az, aki köddé vált.
Igen. Nem. De…
Nem én öltem meg a zsarut.
- Ugye nem gondolod, hogy én tettem? - Nem tudom, mit gondoljak.
Tudod, hogy nem vagyok ilyen. Hiszen ismersz.
- Bárcsak segíthetnék, Clark. - Liz.
- Bár segíthetnék, de… - Hiányzol.
- Édesem… - Madou ott van?
Beszélhetnék vele?
Nem. Nagyon rossz ötlet.
Francba.
Az istenit, Gunnar!
Malin.
Biztos vagy benne?
- Nem. - Nem?
Akkor, kösz a semmit.
Tudom, hogy hol lakik.
Tyű, ez ám a nagy ház.
Hé, Tommy, ez a kocogós álca tényleg működni fog?
A fenébe is, hát persze.
Fedett akcióban vagyunk
Szerinted elég hülye ahhoz, hogy ide jöjjön?
Biztosan gyanítja, hogy tudunk a lányról.
Valami történik.
Várjunk, és meglátjuk, hogy mennyire hülye.
A lány elhagyta a házat, készüljetek. Vétel, vége.
Értettem. Vétel, vége.
Hová a pokolba mész, cékla kisasszony?
Fenébe, le a fejjel!
Ez meleg volt.
- Jó, hogy álcáztuk magunkat. - Ja.
- Madou! - Ne! Mit csinálsz?
- Én vagyok. - John?
Hagyd, hogy megmagyarázzam. Nem úgy történt, ahogy gondolod.
- Hazudtál nekem! - Tudom.
Sajnálom, bocsáss meg.
Azt hittem, valaki másnak kell lennem, hogy veled lehessek.
Ezt hogy érted?
Azt hittem, nem kellek neked, ha kiderül, hogy nincs pénzem, meg ilyesmi.
Miért kellene neked olyasvalaki, mint én?
Nem öltem rendőrt.
Nem én tettem. Esküszöm.
Tudod, hogy soha nem tennék ilyet.
Hogy lenne képes ez a kéz,
amely egy ilyen gyönyörű testet érintett, mint a tiéd,
ilyen szörnyűséget elkövetni?
- Nem tudom, mit mondjak. - Egy szót sem kell szólnod.
Kurva kocogók.
Csak beszélni akartam veled.
És megmagyarázni.
Megértem, ha soha többé nem akarsz látni.
Csak azt akartam, hogy tudd,
szeretlek.
Hát, ez minden, amit mondani akartam.
Várj.
Clark.
Mielőtt bármit mondanál, van egy meglepetésem a számodra.
Ez gyönyörű.
Tudod, anyámnak is van egy ugyanilyen.
John!
Értem. Nos…
Megengeded?
Úgy aggódtam érted.
Anya is. Szerintem kedvel téged.
Én is kedvelem őt.
Mindkettőtöket kedvelem,
méghozzá nagyon.
Arra gondoltam, hogy mi hárman talán…
Igen?
Nem is tudom, olyan fura érzésem támadt…
- Rohadék! - Hagyja abba!
- Engedjen el! - Claesson! Elkaptam!
- El a francokat! - Clark!
Rohadék!
- Engedjen el! - Soha! Ártatlan vagyok!
- Nem, nem az! - Hagyja békén!
Kurva zsernyák!
Claesson!
Clark, ne!
Ne!
- Az istenit, Claesson! Siessen! - Clark!
- Olofsson! Vissza! - Ne!
Clark!
Most annak lehetünk tanúi, ahogy a fiatal delikvens, Clark Olofsson…
Most már tudod, hogy kezdőtött az egész.
A karrierem repülőrajtot vett, és országszerte hírhedt lettem.
Most átszállítják a börtönből a Svea Bíróságra,
ahol kihírdetik az ítéletét.
A betörés és az erdőben elsült lövés kapcsán bűnösnek találtak,
de felmentettek a rendőrgyilkosság vádja alól.
Az én édes Clarkom!
Nem az én hibám volt.
Szupersztár lettem. És anyám olyan büszke volt.
Mindig is tudtam, hogy viszed valamire!
Madou és én fülig szerelmesek voltunk.
Várt rám a börtön,
de furcsa mód sosem éreztem magam szabadabbnak.
És tudtam, hogy hamarosan újra szabad leszek.
Nem volt időm rács mögött üldögélni.
CLARK OLOFSSON „VAFAN VAR DET SOM HÄNDE?”
CÍMŰ KÖNYVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Takács Viktor