SERIÁL NETFLIX
„VIDÍ MĚ JAKO SMĚSICI PIPI DLOUHÉ PUNČOCHY A AL CAPONEHO.“
CLARK OLOFSSON
PODLE PRAVD A LŽÍ
HÄSTEVIK HISINGEN, 1952
Clarku, pojď.
Poslouchej. Věc se má takhle.
Život je plný zklamání a ty se musíš vzmužit.
Slyšíš? Pochlap se a vyřeš to.
Přesně tak. Pochlap se a vyřeš to.
Sluší vám to spolu, kluci.
Drž hubu, krávo!
Ty mrzoute jeden.
A to je přesně ono.
Neposlouchej ji.
Panebože!
- Co děláš, Stene? - Zmlkni!
- Clarku! - Musí se o sebe umět postarat.
- Je mu šest let. - Přesně tak. Je načase.
Co to…
- Ne! - Clarku!
Pomoz mu, zatraceně!
- Stene, do prdele, vylov ho! - Zkurvysyn.
Podívej, co jsi udělala, ty káčo!
Stene, pomoz mi, prosím.
Clarku!
Stene! Topí se!
- Clarku! Ty jsi šikula! - No konečně.
- Potop se mi pro lahev. - Ne!
Clarku! Stene!
- Ne! - Přines mi láhev, kluku!
- Stene, co to to děláš? Clarku! - Sklapni!
- Přines mi láhev! - Ne!
Clarku!
Na tatíkovy kecy jsem vždycky kašlal,
ale to, co mi tenkrát řekl, ve mně zůstalo.
Život je občas plný zklamání a ty se musíš pochlapit a vyřešit to.
A když je život krásný, věz, že tě čeká zklamání.
Clarku…
Zpomal, nebo se udělám.
Jsem úplný jasnovidec. Jako v tomhle případě.
Úplně cítím, že přijde průser.
Tři, dva, jedna…
Clarku Olofssone! Jsi zatčený.
Klid, Clarku! Jsi obklíčený, vzdej se!
Vzdej se, Clarku!
Ale přibrzdíme… Asi vás zajímá, jak to vypadá s Mariou,
se stěhováním do Bejrútu
a s naším novým životem v Paříži Východu.
Sledujte.
BEJRÚT, 1972 PAŘÍŽ BLÍZKÉHO VÝCHODU
Já se poseru…
Jděte s tím někam, sakra!
Lidi se tu snaží spát, proboha!
Nechte toho!
- Co děláš, Clarku? - Ten vůl vzbudil celou čtvrť.
- Pojď do postele. Je to místní zvyk. - Tak ať toho nechá.
Jinak…
Ne, takhle se spát nedá.
- Dobrej. - Salam alejkum.
Alejkum salam.
- Příteli, přines mladýmu čaj! - Dobře.
To je výborný pomeranč. Moc dobrý appelsin.
Sladký.
- Tady máte čaj, příteli. - Je to dobrý čaj.
Děkuji… šukran.
Švédsky říkáme „naser si“.
Na zdraví!
- Šíša. - Šíša?
- Dáte si? - Díky.
Zkuste.
Šíša je skvělá.
Moc dobrý.
- Mám tu byznys. - Byznys?
- Ano, proto tu jsem. - Dobře.
- Šukran. - Opatrujte se, příteli.
Naser si.
V Bejrútu jsem se cítil svobodně.
Byl to v podstatě ráj plný „obchodních příležitostí“.
A ty pomeranče byly úžasný. Daleko lepší než doma.
Pane Osmane!
- Olofssone! - Mám pro tebe appelsin.
Ahoj, příteli.
Dobrý den.
Tři.
- Mercedes, co na něj říkáš? - Je boží.
- Evropa. Deset z deseti. - Ano.
- Máš peníze? - Ne všechny, ale část ano.
- No tak, člověče? - Olofssone…
- Ne, ne. - Nejdřív mě vyslechni.
Počkej na nabídku a neksichti se.
- Koukám, že jsi ochutnal pomeranče. - Ano.
- Co na ně říkáš? - Výborný.
- Lepší jsem nikdy neměl. - Ano.
Mám obchodní nabídku, která by se ti mohla zamlouvat.
Moc…
- Ano! - Jo.
- Máš rád obchody? - Mám. Jsem v nich nejlepší.
- Já jsem byznys táta. - Já jsem táta byznys táty.
- Chci slyšet víc. - Jo. Jo.
Víš, když…
- Zlato? Kde jsi? - Tady.
Tady tě mám. Něco ti nesu.
Dej si.
Hele.
Mluvil jsem s jedním chlapem, Osmanem.
Budeme spolu podnikat.
Vlastní tady pomerančový sad.
Je to za pakatel.
- Výborný, co? - Jo, bomba.
- Mnohem lepší než doma. - Říkal jsem to samé!
Proč pomeranče doma dovážíme z Izraele nebo odkud?
To je rasismus!
Můžeme je nakupovat tady. Jsou levnější, lepší a chutnější.
Clark Olofsson, dovozce pomerančů.
Co na to říkáš?
- To je bezva. - Já věděl, že tě to potěší.
- Nespletla jsem se v tobě. - Nespletla.
Ty nejsi zločinec, ale chytrý, odhodlaný podnikatel.
Rozhodně.
A dobrý člověk.
- Ale no tak. - Ale jsi.
Jsem na tebe moc hrdá.
- Bylo těžké všechno opustit. - Já vím.
Já vím.
Ale můj vnitřní hlas říkal: „Jdi do toho.
On tě nezklame.“
Jsem moc ráda, že jsem ho poslechla a že se ti plní sny!
- Dokázal jsi to! - To teda jo.
- My jsme to dokázali. - Ano, my.
A pak žili šťastně až do smrti a podobný kraviny.
Už zase!
Ani omylem.
HAŠIŠ
VÝTEČNÉ POMERANČE
Jo?
Kombinace!
Budeme boháči!
Počkejte na mě!
Olofssone!
- Bejrútu budeš chybět. - On mě ne.
Bylo mi ctí s vámi obchodovat, pane Clarku.
Nápodobně, pane Osmane.
Jste moc milý pán.
Vy jste taky moc milý pán.
- Ano, ano. - Ano, ano.
Olofssone.
- Olofssone. - Dobře.
- Naser si. - Naser si.
- Bezpečnou cestu do Švýcarska. - Tak na to zapomeň.
Kretén.
Bejrútu jsem měl po krk.
Nebyl to takový ráj, jak ho popisovali.
Měl jsem toho dost, tak jsem zboží odvezl úplně sám
až do Švédska.
Z cesty!
TURECKO - ŘECKO - JUGOSLÁVIE
MAĎARSKO - SSSR - POLSKO - NĚMECKO
DÁNSKO - ŠVÉDSKO
Logistika byla vyřešená.
Teď už jen najít někoho na distribuci.
A já měl jasnou představu.
Můj starý kámoš. Lišák Kurre.
No nekecej… Slark Oloffson!
Co máš v té tašce?
Pojď dál.
- Slarku… - To je smrad.
Lišák Kurre, majitel největší sbírky porna ve Švédsku
a známý všech dealerů ve městě.
Perfektní kandidát.
Ty preclíky jsou super.
- To je pták jak hrom. - Napijeme se.
Na zdraví, ty pablbe.
Něco pro tebe mám.
Hele.
- Nesnáším ovoce. - Tohle se ti ale bude…
líbit!
To máš pravdu. To se mi moc líbí.
Kvalitní zboží.
Černý Afghánec, přímo z Libanonu.
A venku ho mám plnou dodávku.
- Kecáš. - Ne.
Najdi správný lidi a prodá se to samo.
Já znám správný lidi.
Co na to říkáš?
Parťáci?
Parťáci.
Uveleb se.
Co má za problém?
Bengan? Nemá problém.
Zírá na mě jako magor.
Dej ho ode mě dál!
Dobře. Co teď?
Jdeme.
- Máme fůru práce. - Jako hned?
Jo, pronto.
Ta tráva se sama neprodá.
Dobře, jdu.
Počkat, ty jdeš taky?
Jasně, proč ne?
No, jde o to…
Leknou se, když tě uvidí.
Co?
Jsi Slark Olofsson. Zná tě celý Švédsko.
Hledaný uprchlík.
Tohle není úplně jejich parketa.
Máš pravdu.
Věř mi, prodá se to, ani nemrkneš.
Podraz mě a já tě zabiju.
Hele, Slarken…
Rozumíš?
Jo.
Dělám si prdel. Tak makej.
Jo.
- Zůstaň tu, Bengane. - Co blbneš?
- Počkej, hned to vyřeším. - Kruci, mazej pryč.
Na co čumíš, úchyláku?
Sakra, a je to fuč. Tvoje vina.
Víš, s kým máš tu čest?
Co? Já jsem největší gangster v historii gangsterů.
Cože?
Ty myslíš, že nedokážu udělat banku, kdykoliv chci?
Klidně i s flaškou.
Hele.
Blbečku.
Tady hnít nebudu.
Naser si, ty mizerná kryso.
Je to tak! Jsem to opravdu já!
A tohle je přepadení.
To mě podrž…
- Jak vám říkají? - Ingela.
- Nebojíte se, ne? - Trochu. Slyšela jsem o vás.
Nevěřte všemu, co čtete. Jsem lepší, než se říká.
Promiňte, mladíku, ale vykrádáte banku, nebo balíte děvčata?
Co?
Mám v troubě pečeni.
Promiňte, něco mě… rozptýlilo.
Máte opravdu v kapse zbraň?
To si teda pište, že tam mám zbraň.
Tohle je přepadení. Nabízím jedinečný zážitek,
který budete vyprávět do konce svých nudných životů.
Všichni jste byli v přítomnosti Clarka Olofssona.
Peníze do tašky. Úplně všechny.
A ať vás nic ani nenapadne.
- Tímhle se živíte? - Co?
Vykrádáním bank. Tomu říkáte život?
Dělám i do pašování drog a dalších věcí.
Ale hlavně do bank. Máte s tím problém?
Šup šup. Slyšela jste, paní má v troubě pečeni.
Díky.
Povězte, Ingelo…
Chcete tu zůstat s těmi nudnými patrony?
Nebo radši půjdete na pár hodin se mnou
a zažijete něco s Clarkem Olofssonem?
Jinak vás zastřelím. Ne, žertuju.
Madam…
- Co to ksakru… - Naserte si!
Šampaňské a rychle.
Jděte na parket. Je tu píseň „Chytím anděla“.
Pobavíme se.
Klasika.
Protancujte noc…
Nechte se nést rytmem.
Tohle bude nezapomenutelná noc.
Do toho, Clarku!
- Padej. - Já čurám…
- Vypadni. - Sakra…
Ty debile. Musím chcát!
Tak jo.
- Pitomče. - Já tě miluju!
- Já chci lupiče. Udělej mi to. - Jdeme na to.
A je to.
- To bylo boží. - To je celý?
Jasně. Jsem profík.
- Jak se ti líbí večer? - Je úžasný.
Vím, jak ho ještě vylepšit.
Pojď.
DĚTI, POUŽÍVÁTE KONDOM?
LÁZNĚ
A jsme tady.
Bude legrace.
Dámy první.
Jsi cvok.
- Poslední je bábovka. - Ne…
A tak jsem skončil tady.
Slovy mýho tatíka, musíte se pochlapit a vyřešit to.
Všichni víte, co se stane teď.
Policie! Ani hnout!
Klid, Clarku!
Vzdej to!
Vzdej se. Jsi obklíčený!
Clarku!
Útěk z vězení, pašování, loupež.
- Šest let ve vězení. - Vítej doma, Clarku.
- Söderströme, ty jsou nový? - Speciálně pro tebe.
- Jsou pohodlný. - To jsem rád.
Zase za mřížemi.
Ale ujde to. Všude dobře, doma nejlíp.
Jdeme.
Ale musel jsem zavolat Marie.
Držte huby.
Já ti ukážu, kdo je tady šéf.
Zmlkněte, sakra!
- Že mám zmlknout? - Promiň, to nebylo na tebe.
Co tě to popadlo? Říkal jsi mi, že jsi s tím skončil.
Řekla jsem všem, že jsi s tím seknul, a oni mi věřili!
Já vím, zvoral jsem to.
Promiň, byla to blbost.
Hledá tě policie a tebe jako první napadne vykrást banku?
Neplánoval jsem, že mě chytí.
Tedy… Podívej se na to z širší perspektivy.
Miluju tě.
Můžeš mi věřit, Mario.
- Opravdu, Clarku? - Jasně že jo.
Jsi láska mýho života.
Uvidíme.
Musím jít. Musím se nějak dostat do Švédska.
Zavěšuju. Ahoj, Clarku.
To šlo celkem hladce.
Šest let je dlouhá doba a vězení není procházka růžovým sadem.
Obzvlášť pro známého padoucha, jako jsem já.
Ostatní vězni je moc v lásce nemají.
Musíte se mít neustále na pozoru.
Nazdar, pánové. Hrajete Člověče?
Posuň se, zahraju si taky.
Promiň, kamaráde, ale to je hra jen pro čtyři.
Občas si musíte dupnout, aby viděli, kdo je tu šéf.
No tak, chci se přidat. Copak nevíte, kdo jsem?
Jasně, jsi Clark Olofsson.
- Jo. - Ale tahle hra má jen čtyři barvy.
Nemám pravdu, pánové?
Než se do toho pustím, sáhněte si do tepláků
a zjistěte, jestli máte ptáka,
protože vypadáte jako baby.
Jdeme na to, finský kurvy.
Kruci. Chtěl jsem si jen zahrát Člověče.
Držte si čepice!
Janne Olsson. Těší mě.
Pozdravil jsem tě.
Olofssone.
Já jsem Janne Olsson.
Nazdar.
Zjevil se přede mnou zloděj slepic Janne Olsson.
Ten chlap mi změnil život. Neuvěřitelný.
Moc mě těší.
Dobře.
Fakt moc mě těší.
- Posaď se. - Díky, díky.
- Za co sedíš? - Za různý prohřešky.
Janne chtěl být známý padouch.
Chtěl žít na plné obrátky, jako já.
Chtěl, abych ho všechno naučil, a dokola poslouchal moje příběhy.
To je bomba.
Jako dítě, které chce každý večer stejnou pohádku.
No tak, Clarku. Chci to slyšet znovu. Prosím.
Ne.
Dobře.
Takže se převlíkneš za Araba, vejdeš do banky
a zakřičíš něco vtipného jako:
„Držte si čepice.“
Pak postřílíš zaměstnance.
Ne, ne.
Nikoho nestřílej, potřebuješ rukojmí.
Aby hlavouni vydali peníze a dali ti všechno, co potřebuješ.
Rychlé auto.
- Modrý Ford Mustang, to je kára. - Modrý…
Dají ti všechno, o co požádáš.
A hele…
„Teď to rozjedeme.“
To je lepší než „držte si čepice“.
„Teď to rozjedeme.“
- Clarku, ty jsi génius. - Jo.
„Teď to rozjedeme!“
- Přesně tak. - To je ono, kruci.
Zloděj slepic byl velký fanoušek a udělal všechno, co jsem mu řekl.
Měl hromadu propustek, tak jsem ho zapojil do příprav na další útěk.
Chtěl někdo dynamit?
To mě podrž.
Jsi pašák, Janne.
Během další vycházky…
se do toho pustíme.
Jo, pustíme.
Teď to rozjedeme.
Tak jo…
Nevykašli se na mě.
Co je? Kraksna zatracená.
Spolupracuj, sakra.
To je ono, pěkně z kopce. Super.
Už jedu, Clarkene!
Krucifix.
KALMARSKÁ VĚZNICE 6. SRPNA 1973
Všechno jsem pečlivě naplánoval.
Zloděj slepic ukradl nenápadné auto a převlékl se, aby unikl podezření.
A pak samozřejmě dynamit. To je stálice útěků z vězení.
Blbuvzdorný plán.
Všechno klaplo, jenomže Janneho…
Janneho nekvalitní dynamit selhal.
- Dělej, Clarku! - Do hajzlu!
- Co je s tím dynamitem? - Nic s ním není.
Fakt?
- Ani s tou mříží nehnul! - Třeba to s ním neumíš!
Jasně že umím, co kurva dělám!
Janne, ten debil.
Přinesl jsi mi prskavku!
Nebýt toho šaška a aušusového dynamitu
dopadlo by to úplně jinak. Úplně jinak.
Pro celé Švédsko.
Neboj, Clarku! Já tě dostanu ven!
A pro celý svět.
- Já něco vymyslím! - Ty zkurvenej zloděj slepic!
Slibuju!
Do prdele!
Kruci.
Nezapomeň. Teď to rozjedeme!
Maria se nicméně vrátila do Švédska a nadšená nebyla.
- Rozcházím se s tebou. - Co?
Musel jsem to trochu žehlit.
To přece nejde. Jak to myslíš?
Hádáme se o tom samém pořád dokola.
Stejné hádky o stejných věcech.
Všechny páry se hádají.
To je ve vášnivých vztazích normální.
Normální páry se nehádají o věcech jako my, to tě ujišťuju.
Kéž bysme se hádali o normálních věcech!
Můžeme se hádat normálně.
Odpálil jsi dynamit!
- Mohl jsi někoho zranit! - Někoho zranit?
- Ano! - A co já? Riskoval jsem život.
Janneho dynamit byl nekvalitní. Málem mě zabil!
- Chtěl je utéct kvůli tobě. - Nech toho, Clarku.
- Ty mě neposloucháš. - Poslouchám.
Já už takhle dál nemůžu.
Ty zvládneš všechno, Mario. Jsi silná!
Proto jsme spolu.
Clarku, myslím to vážně.
Opouštím tě.
Ne, nedělej to. Kruci!
Máš pravdu, podělal jsem to,
ale…
Společnost mi nikdy nedala šanci!
Já vím.
- A já myslela, že ti můžu pomoct. - Můžeš.
Že probudím dobro, které máš v sobě. Ale nemůžu.
Ale můžeš. Nelámej nade mnou hůl.
Jestli mě teď opustíš, nevím, co budu dělat.
Jsi všechno, co mám.
Jsi moje jediná naděje, miláčku. Neber mi ji.
Máš toho tolik co nabídnout.
Když mluvíš, lidi poslouchají.
Inspiruješ je.
Jen si představ…
ty věci, kterých jsi mohl dosáhnout, kdyby ses snažil.
Mohl jsi být vzor.
Národní hrdina!
- Chci být národní hrdina. - Ale nechováš se tak.
To je pravda, ale sleduj mě. Já ti to dokážu.
Jak přesně?
Sleduj mě. Slibuju.
Sleduj mě, miláčku!
Miláčku?
- Ahoj. - To jsem já, Clarku.
Ingelo.
- Ahoj. - Zdravím.
- Kdo to byl? - Co?
Ta holka, co odešla?
To byla… to je jedno. Rád tě vidím!
Hele.
Mám pro tebe skvělou zprávu.
- Jsi připravený? - Jsem.
- Jsem těhotná. - Prosím?
Jsem těhotná. Budeme mít dítě!
To je fantastický. Skvělá zpráva, pecka, krása…
Je to moje?
- Ano, je naše. - Moje dítě, naše dítě.
Bylo toho na mě moc.
Měl jsem se stát otcem, a navíc ještě hrdinou.
To se dělá těžko, když jste na samotce jako zvíře.
Je třeba se pochlapit a vyřešit to.
Jako když nás tatík opustil a máma skončila v blázinci.
Dali mě do náhradního domova.
Hej, kluku!
A tenhle ožrala se stal mým opatrovníkem.
Do práce, sakra.
Jsi si jistý, že máš něco mezi nohama?
Držíš tu lopatu jako stará bába!
Bylo mi to fuk. Prudiče dokážu snést.
Ty slečinko jedna!
Přines mi další láhev, smrade!
Musíte být kreativní a mít nervy ze železa.
Já mám oboje.
Já ti ukážu.
Moc mě bavilo toho mizeru štvát.
Je tady Santa.
Něco pro tebe mám, slečinko.
- Co to sakra? Stůj! - Naser si.
Clarku!
Stůj!
Musel jsem utéct.
Kruci, Clarku!
Stůj!
Spratek zatracenej.
Ne, ne, ne…
Co jsi to udělal?
Do prdele, Clarku!
Sakra!
Clarku!
Pochlap se a vyřeš to.
STOCKHOLM 23. SRPNA 1973
Na co sakra čumíš?
Co?
Jsem v místnosti sám, takže asi čumíš na mě.
Co chci? To brzo zjistíš.
Tři miliony.
V neoznačených bankovkách.
V zahraniční měně.
A modrý Ford Mustang.
Modrý!
Ano.
Co chci?
Tři. Miliony.
V korunách jiné země.
A modrý Ford Mustang. Hned.
Hned!
Teď to rozjedeme.
Teď to rozjedeme!
- Vstávat, Olofssone! - Já to nebyl!
Máš návštěvu.
- Budíček, Olofssone. - Tommy Pony!
- To je překvápko. - Jen Tommy.
Půjdeš se mnou, pronto.
Určitě?
Jo, no…
Stejně nemám do čeho píchnout. Kam jdeme?
Na diskotéku?
Ale vážně.
- O co tu jde? Proč tu jste? - Žádný řečičky. Jdeme.
Brána se otevírá.
Vydržte.
- Dobrej. - Zdravím.
Já jsem Hiller. Těší mě.
Nasrat. Doprovod? To musí být důležitý.
No tak, chlapi. Co máte za lubem?
To jste z mojí krásy oněměli?
Nestyďte se. To se stává pořád.
Hele, Tommy Pony, snad vidíte tu ironii.
Snažíte se mě dostat do vězení a teď mě z něj vezete ven.
Uklidni se, Clarku.
Usmívejte se, je tu tisk.
Třeba budete na první stránce. Je to super pocit.
Tommy!
Co je to za vůni?
To je nová kolínská?
Chcete si vrznout?
Zaplatí si šlapku jako vždycky.
Už tam budeme?
- Jak dlouho ještě? Mám hlad. - Buď zticha, Clarku.
- Jak že vám říkají? - Hiller.
- Kam jedeme? - Buď zticha, Clarku.
Sedačky lepí. Co jste tu dělali?
Vlastně to nechci vědět.
- Tak co ženský, Tommy? - Buď zticha.
S vámi je nuda. Dělám si srandu.
- Mám hlad. - Když jsme u toho…
Hillere, sakra.
- Taky potřebuju. - Drž hubu.
Vy teda nechvátáte. Už tam budeme?
Vlastně už za chvíli.
Vidíme přijíždět tmavě modré Volvo.
Nazdar.
Clarka Olofssona sem údajně převážejí z kalmarské věznice.
Byla to dlouhá cesta a auto smrdělo jako ďas.
Došlo mi, že se děje něco zásadního.
Chtěl jsem vědět co, ale měl jsem tušení.
Živě z Norrmalmstorgu. Bo Holmström.
Jak vidíte, Norrmalmstorg je plné policejních aut a barikád,
protože může každou chvílí dojít k přestřelce.
V deset hodin ráno údajně anglicky mluvící muž
vstoupil do banky.
Loupež na náměstí Norrmalmstorg. Proslavila mě po celém světě.
Stál jsem na počátku stockholmského syndromu.
Měli by to nazývat Olofssonův syndrom.
Stockholmský syndrom… taková kravina.
Zastavilo tu auto s Clarkem Olofssonem. Je tady?
Nevím, protože dávám rozhovory.
Sakra, tehdy jsem se ohromně bavil.
Je to příjemná vzpomínka.
Podívejte na ten poprask.
Tenhle terorista vzal tři lidi jako rukojmí.
Postřelil policistu do ruky a chtěl, abychom vás přivezli.
A je převlečený za Araba.
Nebo rastafariána, bůh ví.
- Rastafariána? - Prý tě zná.
Znáš ho?
Nemohl jsem jim říct, že ho znám.
Ne.
Jinak by mě tam nepustili.
Nevím, o koho jde.
Ne?
A nemohl jsem jim říct ani opak, protože by mě tam nepustili stejně.
Jestli je to ale ten, kdo myslím,
tak je to průšvih.
Tak kdo je to?
Nevím, ale jedna věc je jistá.
Je to nebezpečný, nepředvídatelný blázen a já bych dělal, co říká.
Bylo třeba to zahrát na jedničku a oni mi uvěřili každé slovo.
- Hillere? Máte cigaretu? - Jistě.
Rastafarián, říkáte.
Ano.
- Co ještě chce? - Tři miliony v hotovosti a Ford Mustang.
- Ford Mustang. - Modrý. Byl konkrétní.
- Ano. - To je hezký auto.
- To máte pravdu. - Tak jo, tak jo.
Řeknu ti to jasně, Clarku.
Podle mě je to hrozný nápad,
ale Palme se domnívá, že to vyřešíš, aniž by někoho zabil nebo zranil.
Slyšel jsi někdy takovou blbost?
To mě podrž.
- Premiér požádal o mou pomoc? - Ne, ne.
- Terorista požádal… - Tommy Pony, příteli.
Já jsem Tommy a nejsme přátelé!
Ne? Tak dobře.
- Řekněte, že to udělám. - Fajn.
Dělám to pro svou zem, ale…
Chci zbraň,
imunitu
a propustky.
Máš to mít.
- Cokoliv. - Nepřipadá v úvahu, Hillere!
Tak nic. Otočte auto a jedeme. Já se o nic neprosil.
Dobře, Olofssone, domluveno.
Ale nezapomeň. Žádní zranění.
Jasnačka.
Slibuju.
Dobře, jdeme.
Ty šmejde!
Něco se děje, slyším křik.
Zatraceně, Clarku!
- Pozor. - Vystupuje z auta.
- Srovnej se! - Jen žertuju.
Čemu se směješ, Hillere?
Clarku!
Opusťte prostor! Zpátky!
Semhle!
Musíme bojovat se zločinem,
jinak nedokážeme garantovat právní stát.
Jak vidíte, policie přijímá veškerá možná opatření.
A to je povinnost policie.
Nenašli byste nikoho, kdo by nesledoval,
jak jdu do banky zachránit situaci.
Proboha, Clarku.
Jděte pryč! Zpátky!
Propána, to je Clark.
Celý národ zadržoval dech a sledoval, jak pomáhám Palmemu.
A současně musíme chránit lidské životy.
Clarka Olofssona eskortují…
Hele, táta je v televizi.
…poručíkem Tommy Lindström…
Všichni!
Můj syn je v televizi!
Buď zticha, násosko!
…vynaložit maximální úsilí při ochraně občanů.
Netřeba říkat, že jde o šokující a nebezpečný vývoj. Pokrýváme…
Pane premiére, vy říkáte, že vláda a policie spoléhají
výhradně na Clarka Olofssona?
Clarku?
Na toho proslulého lupiče?
To nebudu komentovat.
Situace je následující. Terorista obsadil přízemí.
My máme pozice nahoře, ve sklepě, na střechách, v podstatě všude jinde.
- Bezva, tak zatím. - Ještě moment.
Pamatuj, na čem jsme se domluvili. Žádní zranění, žádní mrtví.
Jasnačka. Můžete mi věřit, Tommy. Jako vždycky.
Znáte mě.
Netušil jsem, do čeho se to vrhám.
Mohl jsem klidně vkročit do smrtící pasti.
Je to hrozný nápad.
Ale jedno jsem věděl jistě. Život je plný zklamání.
A vy se musíte pochlapit a vyřešit to.
A třeba se u toho i pobavit.
Teď to rozjedeme!
ZALOŽENO NA KNIZE CLARKA OLOFSSONA
Překlad titulků: Jakub Zmeškal