A NETFLIX SOROZATA
„MINDEN LÉTEZŐ KÖNYVET KIOLVASTAM. MEG MÉG NÉHÁNYAT.”
VALÓS ESEMÉNYEK ÉS HAZUGSÁGOK ALAPJÁN
KUMLAI BÖRTÖN, 1980. JÚNIUS 2.
- Neve? - Sussi Korsner, Clark Olofssonhoz jöttem.
Üdvözlöm.
Karokat fel. Van magánál éles tárgy?
Üdv!
Személyi igazolványt!
Svédország összes firkásza sorban állt, hogy megírja emlékirataimat.
Rengeteg mesélni valóm volt…
Köszönöm.
…a könyv sikere garantált volt.
Ezt a csinibabát választottam. Sussinak hívták.
Dögös csaj, ugye?
A világ a történetemre szomjazott, eljött az ideje, hogy megismerjék.
VADÁSZAT CLARK UTÁN
Hé, mi a helyzet? Hová rejtettétek Miss Csinit?
Az írót?
Ugye nem kaszliztátok be?
Nahát!
- Itt is van! Teljesen egyedül. - Üdv!
- Beslisszantál? - Igen.
A nőm is ezt kérdezte.
- Részemről a szerencse. Sussi. - Igen, én meg Clark.
Milyen finom illat!
- Csüccs! - Köszönöm.
Akkor, hogy csináljuk?
Kérdezel, vagy csak nyomjam a dumát? Abban jó vagyok!
- Sokat gondolkodtam ezen. - Igen?
- Elkezdtem írni, ha belenéznél. - Nagyon szívesen!
Arra gondoltam, írhatnánk a könyvet együtt! Jó móka lenne.
Vagy inkább elkezdem én…
- Legyen úgy. - Aztán meglátjuk.
Te vagy az író, te döntesz. Persze, ahogy akarod.
Az írás formálta ilyen dögösre a tested?
Kezdjük el.
A kumlai börtönben vagyok, az első találkozómon Clark Olofssonnal.
- Az utánozhatatlannal. - Az új évtized küszöbén állunk.
Néhány hónap múlva szabad ember leszel.
- Megházasodtál. - Bizony.
A feleséged, Marijke az első gyermeketeket hordja.
- Igen, bájos asszony. - Igen.
Te pedig továbbra is címlapsztori vagy.
Felmerül a kérdés… Milyen érzés Clark Olofssonnak lenni most?
Hogy milyen érzés…
Azt kérded, milyen érzés a saját bőrömben lenni?
Mégis mi a faszt gondolsz?
FŐSZEREPBEN CLARK OLOFSSON MINT CLARK OLOFSSON
Clark!
Clark! C-L-A-R-K!
Clark!
A FELESÉG - KURRE, A BARÁT
CLARK OLOFSSON MINT CLARK OLOFSSON
Ó, Clark!
Kibaszottul jó érzés Clark Olofsson bőrében lenni most.
Megérkeztünk.
Üdv a pecómban!
C 316, az otthonom.
A könyveim. Sokat olvasok. Itt szoktam írogatni.
- Aerobik. Próbálok formában maradni. - Értem…
- Nagyon jó. - Gyere, ülj le…
- Rendben. - Oké…
Szóval, mi történt abban az étteremben a rablás után?
- Ezt hogy érted? - A rendőrőrs mellett volt.
- Mintha akartad volna, hogy elkapjanak. - Á, nem…
Nem is olyan rossz ez a hely.
Nagyon sok időt töltöttem börtönben.
Itt béke és csend honol.
Van idő gondolkodni.
Min gondolkodsz?
Mindenen.
És mire jutottál?
Arra, hogy magam mögött hagyom az egészet.
Új életet akarok kezdeni Marijkével.
Törvényes életet.
- Milyen izgalmas! - Igen.
Már van két gyermeked, két lány, ugye?
Igen.
Bizony, már született kettő.
Az egyik Ingelával, tudod, a lány a szaunában.
És egy másik Madou-val. Emlékszel rá?
Néhány évvel később találkoztunk, szó szót követett és…
Találkozol egyáltalán a lányaiddal?
Hát… Remek a kapcsolatom velük.
Imádnak engem.
De tudod mit?
Túlléptem a dolgon, ez már a múlt, és én sosem rágódom rajta.
Nem, nem akarok beszélni róla. Hagyjuk a témát.
Számomra és a könyvhöz is fontos. Mindent tudni akarok rólad.
Példának okáért… Úgy tűnik, élvezet a börtönlétet.
Hogy lehet, hogy mindig megszöksz?
Ez meg miféle istenverte kérdés?
Tudod mit? Ne is törődj vele!
Inkább arról írj, hogy családod alapítok Marijkével,
és hogy néhány hónap múlva szabadulok.
Erre fókuszálj! Nagyszerű lesz.
Ne csinálj semmi ostobaságot, Clark.
- Ez meg mi a francot jelentsen? - Ez az utolsó eltávod.
- Tudom. - Néhány hét múlva szabad ember leszel.
Ezt most biztosan nem szúrom el!
Kurre koma!
Dehogynem.
Kapd be a farkam, kurva zsernyák!
SKANZEN - NYÁRI NAPFORDULÓ ÜNNEPE
El az útból, őskövület!
Anyádat!
Itt jön Hlárken!
Tűnés! Vigyázz, jövünk…
Mi a francot bámulsz?
Seggfej!
Fenékig!
Szóljon az ének, trallala hej
Jobb ha lehajtod az egészet
Vagy a felét sem érzed meg
Fenékig!
Szóljon az ének, trallala hej
Mi a fene? Jól vagy, Hlárken?
Boldog Szent Iván napot!
- Megy a móka, emberek? - Az az enyém!
Boldog Szent Iván na…
Ez jó móka lesz!
Hagyd már abba!
Mi a fene folyik itt?
Meghalt valaki?
- Kedvem lenne egy jó kis régimódi… - Táncoljunk!
-…svéd ünnephez. - Anyu!
Mintha élnétek!
Húzzátok Hlárkennek!
Úgy van, ülj le!
- Táncra fel! Ünnepeljetek! - Hlárken intézi.
- Tedd le. Tedd már le! - Mi csak ünneplünk.
Ez meg mi? Virág van a hajadban?
A Bahamákon a helyed!
- Mit művelsz? - Uram…
Ezt nézzétek!
- Kell egy sör! - Táncoljunk!
Gyerünk már, az istenit. Táncra fel!
Tánc…
Gyerünk, táncoljatok.
Tessék, hölgyem. Harapjon egyet…
- Nem… - Így kell ezt.
Nézzük. O. P. Anderson, ez mindig jó.
- Tölthetek egyet? - Ugyan, ne fáradjon, intézem.
- Elnézést! - Igen? Üdv.
- Boldog Szent Iván napot. - Neked is.
Nézd, szerintem te és a barátaid rossz helyen jártok.
Az már egyszer biztos.
Nagyon szar ez a parti.
De ne aggódj! Mindjárt beindítjuk a bulit.
Inkább fogjátok a cókmókotokat, és tűnjetek el innen.
Nem akarunk balhét Szent Iván napján.
- Értem. Mégis mi a bajod? - Én csak…
Hová lett a humorérzéked? Mi csak szórakozni akarunk egy jót!
Hagyd békén Beritet!
Viccesek vagyunk…
Nem igazán értékeljük, ha egy csapat
szánalmas, részeg huligán beállít, és halálra rémít mindenkit.
Ezért tégy egy szívességet, és menj el innen, Clark.
- Tehát mégsem vagy teljesen fogalmatlan. - Nem.
Szia, papa!
Úgy tűnt, nem tudod, hogy kivel beszélsz, és nem tudsz viselkedni!
Hozzászoktál, hogy megkapod, amit akarsz.
- Így van. - De ezen a nyáron a buli itt véget ér.
Ezért fogd a mocskos, undorító, istenverte slepped, és takarodjat…
Ne beszélj így velem!
Nekem senki sem parancsolgat!
Gyere ide!
Mi a fenét bámultok? Ő kezdte!
Anyu!
Mulassatok, és egyetek epret. Nagyon finom.
Engedj el! Engedj!
Hlárken!
- Engedj! - Na azt már nem…
Kibaszott hegedűs!
- Kurre! - Engedj már el!
Dutte!
Engedd el!
Hagyd már!
Hagyj békén!
Mi a franc?
Tudod te, ki vagyok én?
Eltöröm a kurva orrod!
Kés van nála!
Valaki hívja a rendőröket!
Nagypapa!
Segítség!
Hlárken…
Hogy képzeled, hogy fejbe vágsz egy üveggel?
- Kurre! - Hlárken!
Ebből elég!
Hlárken!
Hlárken! El kell tűnnünk…
Hlárken, gyere…
Hívjátok a mentőt!
A fenébe, tűnés!
Gyertek, menjünk!
Valaki segítsen!
Megálljatok, rohadékok!
Hívjatok egy mentőt!
Uramisten!
- Hallasz engem? - Ne hagyj itt!
A vádlott, Clark Oderth Olofsson
bűnös súlyos testi sértés vádjában,
és két év börtönbüntetésre ítéltetik.
Micsoda? Ugyan már, és a körülmények?
- Ő kezdte az egészet! - Hogy én kezdtem?
Igen, te kezdted!
Egyébként is, baleset volt. Ráesett a késre.
És a feleségem! Bármikor megszülhet.
Lemaradok a gyerekem születéséről… megint!
Azelőtt kellett volna erre gondolnod, hogy ő ráesett arra a késre.
Tizenhétszer!
- Ugyan már, hiszen túlélte! - Igen, egy istenverte hajszálon múlt!
Szerencséd volt. Ki tudtalak volna nyírni, ha akartam volna!
Szerintem jobb, ha most elhallgatsz, Clark.
- Clark, azt hiszem, baj van… - Igen, ez idióta. Ártatlan vagyok.
Vigyék innen, de azonnal!
- Szívem, nem tudtad visszatartani? - Elfojt a magzatvíz.
- Oké, Clark. Menjünk. - Komolyan? Engedj el!
Szívem, én… Szívem!
- Vigyétek ki innen! - Szívem, nemsokára találkozunk!
Csak nyugodtan…
Ne tartsa vissza, Marijke. Segíthet, ha kiengedi a hangját.
Ez az, meg is vagyunk.
Tisztázzuk a dolgot, mert úgy volt, hogy új életet kezdesz,
ehelyett majdnem megöltél egy embert.
Igen, lehet, hogy ezt nem kellett volna.
De az a paraszt kötött belém.
Még egy szülésről lemaradtam.
Marijkét nem zavarta. De mi van velem, aki lemaradt mindenről?
Úgyis túlértékelik a születést.
Úgysem emlékszik senki rá.
A lényeg, hogy ott legyek, amikor járni meg beszélni kezd.
Akkora meg már szabad ember leszek.
Hiszen, még mindig itt vagyok, nem igaz?
Nem úgy, mint apám, aki elhagyott minket.
Beszélhetnénk egy kicsit az apádról?
Mintha félnél attól, hogy olyan leszel, mint ő.
Mi?
Tessék.
- Ajándék? - Persze, hisz szülinapja van!
- Naná, hogy hoztam neki valamit. - Ugye milyen jó, Clark!
Szia, kincsem!
Egy fegyver?
Elment az eszed, Sten?
- Miért? - Ez igazi?
- Mi az, hogy igazi-e? - Igazi fegyver?
Szülinapi ajándék! Hozz már végre egy sört!
Francba! Így elrontani az ember jókedvét…
Az agyamra mész, ribanc.
Bumm!
Figyelj, Clark! Gyere, ide hallgass!
Köztünk legyen szólva: van, amit a ribik sosem értenek meg.
Érted, miről beszélek?
Ugye, milyen jó?
Szerintem ez nagyon rossz ötlet.
- Mit akarsz ezzel mondani? - Hatéves kezébe…
Hülye idióta! Nyilván nincs megtöltve!
Mégis mit gondoltál, te hülye…
Mi a…
Ez meg mi az ördög volt?
Mi a fene folyik ott?
- Francba, jól vagy? - Meglőttél!
De lábon, és csak súrolta, az istenit.
- Vérzek! - Persze, hogy vérzel!
Az isten szerelmére…
Kurvára elegem van ebből a szarból!
Sosem kapok elismerést, akár fejre is állhatok!
Baszd meg, add ide a söröm!
Rohadtul elegem van belőletek.
Kibaszott seggfejek, menjetek a picsába!
- Én csak… - Menj a picsába!
…egy kicsit fáj, és egy picit vérzek is…
Ne is törődj vele. Egy seggfej volt, elég, ha ennyit tudsz.
Most én kérdezek egyet tőled.
Nagyon magányos az ember itt bent…
és arra gondoltam, hogy mielőtt elmész,
megkaphatom a bugyidat?
Azt hiszem, mára végeztünk…
Még van 20 perc.
- Igen, akkor, legközelebb. - Hé…
Egy próbát megért!
Semmi humorérzék.
ÚJSÁGÍRÓKÉPZÉS
Két agyonütni való év.
Amíg Uncsi Sussi a könyvet írta, én jelentkeztem egy újságíróképzésre.
Írtam én a „BetonLap” hasábjaira, és jól sült el.
- Üdv, Clark! - Köszönöm.
Kaptam eltávot, hogy részt vehessek a felvételin.
Egy órátok van, mostantól kezdve.
A rács mögött sokat olvas az ember.
Valószínűleg minden létező könyvet kiolvastam. Meg még néhányat.
Ettől rohadt okos lesz az ember.
Senki sem hitte, hogy felvesznek.
De mennyire lehet ez nehéz?
- A fenébe, kiválóan szerepelt. - Igen.
És rekordidő alatt.
Tehát mégsem komplett hülye.
Nem, de ennek politikai vonzata is van.
Ezért erősen ajánlom Clark Olofsson kérelmének elutasítását.
Kösz, de ez nem erről szól, ugye?
- Biztosan ezt akarjuk? - Nem.
Szerinted én itt akarom látni őt? De nem nagyon van választásunk.
FELVÉVE
Tudtam, hogy sikerül.
És dicsérettel végeztem el.
Clark Olofsson.
Még csak meg sem izzadtam.
Gratulálok, Clark. Megtiszteltetés, hogy nálunk végeztél.
- Valóban! - Sok szerencsét.
Köszönöm szépen!
CLARK KÉPZETT ÚJSÁGÍRÓ LETT
- Ott is van! - Üdv!
Megjöttél!
- Üdv! - Gratulálunk.
Köszi!
- Gratulálunk az újságíróvá válásodhoz. - Hát, köszönöm!
Mit szóltak hozzá a barátaid?
Nos… Azt mondták: „Küzdj a fogvatartottak jogaiért!”
Nem néznek már nagymenőként rád? Van árnyoldala a hírnévnek és dicsőségnek?
Nincs, ismernek engem.
Milyen érzés?
Hát… Boldogsággal tölt el…
Huszonnyolc hónap múlva még boldogabb leszek, ha szabadulok.
Sokkal tartozol a társadalomnak.
Visszaadod a göteborgi rablásból szerzett pénzt?
- Azt nem lehet. - Miért nem?
- Mert nem tudom, hol van. - Mekkora összegről beszélünk?
- Nagyjából 700.000-ről. - És nem tudod, hogy hol van?
Fogalmam sincs.
Mi lesz a szakterületed? Miről írsz majd?
Persze, feltételezitek, hogy maradok a kaptafánál.
Ami a bűnügyeket, bankrablásokat és szexi nőket jelentené.
De… Nem akarom korlátozni magam. Mindent meg akarok tanulni.
És mi lesz az ilyen kollegiális megbeszélésekkel?
- Hát, tartottam már egy párat. - Te vagy az újságírás új arca?
Nálatok nyilvánvalóan sokkal jobban festek!
Egyáltalán nem állt szándékomban újságíróként unalmas emberekről írni.
Minek pazarolnám az időmet, ha magamra is koncentrálhatok?
Kaptam eltávot a szakmai gyakorlathoz, így kivettem a részemet a „képzésből”…
Egy este a The Cafe-ban, nem is rossz, emberek!
Fiatal az éjszaka, messze a hajnal.
Mozogj és dobogj, és riszáld és rázd, és meg ne állj!
Az ott a haverom. Kurre!
Aki számít, itt van ma, és nézzétek, ki az…
Clark a házban! Clark a kópé!
Mehet a buli!
Hlárken… Egy szippantást?
Csak a te kedvedért.
Csapassuk!
Ez az! Nyomjuk egész éjjel!
- Egészség… -…az istenit.
Azok a 80-as évek… micsoda évtized volt.
- Ezt is megnyeri! - Micsoda erődemonstráció!
- Bontsa le ezt a falat! - Egészség!
Ne hidd el, amit az újságok írnak. Jól szórakoztunk. És Kicki… dugtunk is.
Clark, tied a pálya.
Első osztályú.
Olofsson!
Tommy Póni!
Örülök, hogy szánsz időt a lazításra!
Ez az egész újságíróvá válásos dolog…
- Igen? - Mondtam másoknak, hogy úgyis elbaszod.
Minden jól ment, amíg meg nem jelentél.
Ja, látom.
Rendőrség! Aki nem megy ki most azonnal, az drogbirtoklásért felel.
Emberek, a zsarunak szarnia kell!
- Később! - Te maradsz.
Hé… Maradj csak itt.
A fenébe, Clark. Azt hittem, tiszta lapot kezdesz.
Úgy is van. Minden jó.
- Ne ártsd bele magad! - Hé…
Kölyökkorod óta ismerlek, és tudom…
Tudom, hogy nagyon is megvan a magadhoz való eszed!
Gyerünk, hozd ki belőle, amit csak lehet! Bizonyítsd be, hogy nem vagy hülye…
Pofa be! Ne merj rám ilyet mondani!
Te vagy a hülye! Nekem senki sem parancsolhat!
- Ettől most be kéne rezelnem? - Be bizony.
Talán be is szeretnél húzni egyet nekem?
Jó, csak tessék. Ne fogd vissza maga…
Ő kérte, bassza meg.
Magadra vess!
Mi többet kívánhatnánk még? Varázslatos az éjszaka, mint mindig!
Jöjjön a „Skifsen”. Nyomjátok a bulit!
Fogd meg ezt.
Mi van a zsebedben, Jan?
Nem Jan a nevem, és az ott a farkam.
- Tudom, hogy ki vagy. - Én meg azt tudom, hogy te ki vagy.
Tommy! Ez Lena Nyman!
Szia, Tommy!
Picsába!
Michelangelo
Mondd, hol vagy most?
Szeretlek, Clark!
Kurre! Ez Lena Nyman!
Lena Nyman!
…jöjjön a festék és az ecset Ő legyen a legújabb műremeked
Ez volt a Skifs! Itt van még?
Talán a VIP szalonban.
Clark új életet kezd!
Gyere velem.
Lássuk csak!
Életre szóló élmény lesz…
- Gyere! - A legjobb.
- Nem bírok tovább várni! - Én sem!
- Ez meg mi a franc? - Gombold ki. Ez az!
Hát, nem épp életre szóló…
Jó reggelt!
Neked is jó reggelt!
Világ leggyorsabb szeretője.
Mondtam, hogy én vagyok a legjobb!
Alig várom, hogy elmondjam a barátaimnak, Svartenbrandttal szeretkeztem!
Egy fenét vele!
Lazíts, ne feszülj.
Nyilván tudom, hogy te a másik pasi vagy.
- Clark… - Igen.
A legjobb, természetesen.
Arra mérget vehetsz!
Van itt valami harapnivaló?
Összeütök valamit.
- Hé, mennyi az idő? - Most múlt 11.
A francba!
Eltáv Osztály, tessék!
- Sjölander! Szia, itt Clark! - Az istenit, Clark…
- Tudom, hogy már próbáltatok elérni. - Reggel nyolc óta!
- Repül az idő, ha jól érzed magad. - Tökmindegy. Sürgős hírem van a számodra.
És, mi lenne az a sürgős hír?
Nem tudom ezt kíméletesen közölni, az édesanyádról van szó.
Beszéltünk a kórházzal, és…
Hogy szereted a főtt tojást? Lágyan vagy keményen?
Az az átkozott rák mindenhol ott volt anya testében.
Nem volt sok ideje hátra.
Csak feküdt ott, és várt…
Clark.
Szeretlek, anya!
Édes Clarkom…
Olyan jó, hogy itt vagy.
Itt vagyok.
Igen… Olyan büszke vagyok rád.
Tudom, anya.
Minden rendben lesz.
Igen, minden rendben lesz.
Semmit sem kell mondanod.
Én…
Én megtettem mindent, amit tudtam…
Tudom.
Szeretlek.
Te vagy a legjobb.
Igen…
Az egyszer biztos.
Vett egy utolsó lélegzetet,
És a következő pillanatban már halott volt.
Nyugodj békében, édesanyám…
Azok a seggfejek a temetésére sem engedtek ki.
Hihetetlen, nem?
Csak mert néhányszor késve értem vissza.
De hát…
Az élet megy tovább.
HÁROM ÉVVEL KÉSŐBB
Nos, Olofsson…
Múltak az évek, és végre szabad ember lettem.
Börtönből általában szökéssel távozok.
Tizenhét szökésem volt, ez tuti világrekord.
- Nos, fiúk… - Csak ügyesen.
- Szarjátok össze magatokat! - Kérlek, ne gyere vissza!
Ám ez alkalommal letöltöttem a büntetésem.
Le akartam vakarni a nyakamról a társadalmat, és új életet kezdeni.
Ezúttal igazán újat. Ahogy mindig is mondtam…
A növényem! Mi a franc!
Ide figyeljetek… Vegyétek le ezt, nem kapok levegőt!
Tudjátok ki vagyok?
Mit ártottam nektek?
Mindegy mi az, ártatlan vagyok! Esküszöm!
Komolyan…
Ugyan már? Hé, mit ártottam nektek?
Segítsetek már egy kicsit!
Mit akartok tőlem, he?
Csak kérdezzetek! Bármit elmondok!
Az összes barátom egy fasz, és…
Meglepetés!
Balekok! Végig tudtam, hogy ti vagytok azok!
Próbáltunk megviccelni, de a végén te vicceltél meg minket!
Marijke… Szia, édesem! És kicsi Jon, olyan jó látni!
Fantasztikusak vagytok!
Sussi Punci is itt van! És Pitala!
Mehet a buli!
- Jól hangzik. - Remek terv!
- Bulizzunk! - Bulizzunk!
Izgalmas!
És hol ismertétek meg egymást?
- Egy vonaton? - Igen.
Egy idős pár jött be…
Az volt az első alkalom,
szóval…
- Miről beszélgettek? - Semmiről, csak csacsogunk.
- Oké… - Marijke az első találkozásotokat meséli.
Rendben.
A szeretteid nézőpontja olvasmányosabbá teszi a könyvet.
Persze. Lehetséges az egyáltalán?
Az olvasmányosság fokozása. Hiszen rólam szól a könyv!
Csak viccelek. Nincs rejtegetnivalóm.
- Szuper. - Igen.
- Válthatnánk néhány szót? - Persze.
Jó.
Miért beszélgetsz mindenféle jöttmenttel? Nem tudhatod, hogy igazat mondanak-e.
Nálam senki sem emlékszik jobban.
Mindent fel tudok idézni, részletesen. Nem kell mással beszélned.
Hiszen ez a könyv Clark Olofssonról szól, nem?
Vagy talán valaki másról?
- A könyv rólad szól… - Rólam…
- De szerintem… - Erről ennyit.
Később.
Marijke, megyünk!
Szép munka.
Mindenki, gyülekező!
Szólnék néhány szót.
Figyelem!
Ez egy történelmi pillanat.
Clark Olofsson elhagyta az épületet!
GRATULÁLUNK A SZABADULÁSODHOZ
Torkig vagyok ezzel az országgal.
Mostantól
Clark Olofsson Belgiumban él
gyönyörű feleségével, Marijkével, és pici aranyfiával,
és nincs több
bankrablás.
Grillezés és itókázás a teraszon.
Dolgozok az apapocimon.
Hagyd már, Hlárken.
És szívem legmélyéről kívánom mindnyájatoknak, hogy…
Szarjátok össze magatokat!
Egészség!
Belgiumra fel!
Már megy is.
- Minden jót, Clark! - Minden jót!
Tapsoljuk meg Hlárkent!
Kösz, Kurre!
Minden jó lesz, te is tudod. Ne aggódj!
Jól van, szívem. Biztonsági övek!
- Jogkövetők vagyunk. - Oké.
Sussi Punci, meglepettnek tűnsz. Láthatod…
Képes vagyok betartani a törvényt.
- Az ittas vezetés törvénybe ütközik… - Később!
Visszajön még egy körre!
Szeretlek, Clark!
Kényelmesen ülsz ott hátul, cimbora?
Anyu alszik. Csak te meg én virrasztunk.
Az éjjeli baglyok.
Jól van, ne aggódj, cimbora.
Csak teszünk egy kitérőt.
Miért álltunk meg?
Csak tankolunk egyet.
- Ne aggódj, egy perc az egész. - Clark, kérlek…
Megmondtam. Azt csinálsz, amit akarsz, de Jont és engem hagyj ki belőle.
- Ez fontos nekem. - Rendben.
Tudom.
Szeretlek… és őt is.
Jont.
- Egy perc az egész! - Clark, kérlek…
700.000 korona.
A zsákmány a göteborgi bankrablásból.
Ebből egy ideig kihúzzuk.
Rendben, mehetünk.
TIZENNYOLC HÓNAPPAL KÉSŐBB
BLANKENBERGE, BELGIUM, 1984
Ezt nézd, Jon!
Szervusz, Jon!
Itt jön a lufiszörny!
- Üdv! - Sussi, gyere be!
Csak vicceltem…
- Szia, Clark! - Szia, Sussi Punci!
- Üdv a Casa del Olofssonban! - Köszönöm.
- Foglalj helyet. - Köszönöm szépen, milyen kedves.
- Szia, Jon. - Ünneplünk. Jonnak születésnapja van.
- Látom. Micsoda gyönyörű torta! - Igen, én magam sütöttem.
És hány éves vagy?
Kétlem, hogy lesz válasz.
Nemigen beszél.
Nem retardált vagy ilyesmi, csak az országváltás meg ilyenek…
Nem siettetjük.
Boldog szülinapot!
Hogy haladsz a könyvvel?
Szerintem egészen jól.
- Igen terjedelmes könyv lesz. - Igen…
- Nagyon eseménydús életed volt. - Igen, pontosan…
Arra gondoltam, hogy…
Egy fegyver?
Ribanc!
Mihaszna!
…és lenne még egy pár kérdésem, ha nem bánod. Clark?
Mi?
- Maradjunk itt bent, kint beszéljünk? - Nem, itt jó lesz.
Nincs titkolni valóm Marijke előtt. Mindent kibír.
Rendben…
Tudom, hogy nem szívesen beszélsz a gyerekkorodról,
de most, hogy családod van, mesélnél arról, amelyikben felnőttél?
Az édesanyádhoz fűződő kapcsolatodról és egyebekről…
Anya!
Anya itt van. Minden rendben lesz. Szeretlek.
- Ne! - Rám mindig számíthatsz.
Anya!
Jó fiú!
Nos, ő jó ember volt…
- Nagyon jó. - Oké.
Beszéltem Mariával is, akivel évekig együtt voltál.
- Tőle hallottam, hogy… - Mondtam, hogy ne kérdezősködj!
Clark, várj…
- Ez mi a fene volt? - Komolyan…
Mi?
Miért nem hagyod abba a szaglászást? Ne foglalkozz azzal a hülyeséggel!
A nagy sztori itt áll előtted.
Clark Olofsson - a zseniális bűnözőből lett családapa.
Ez a könyv az életedről szól. Nem tehetünk úgy, mintha nem lenne múltad.
A sok megbántott ember…
Hé, ezt biztos nem ma beszéljük meg, oké?
Majd valamikor máskor.
Tudod, hol a kijárat. Később!
A lufiszörny visszatért, Jon!
Hol van az a torta, jön a legjobb apa!
Sussinak erről kellene írnia.
Clark Olofsson, elsőre a legjobb apa!
Hát, ha úgy vesszük, harmadjára, de érted, mire célzok.
Jönnek a zsaruk!
Mindenkinek megmutattam, hogy képes vagyok normális életet élni.
Már amennyire…
Clark Olofsson, körbevettük az épületet. Jöjjön ki…
Francba…
A jogkövető élethez és a családapasághoz pénz is kellett,
Gyere, Jon.
És a göteborgi zsákmány nem tartott ki sokáig…
Mekkora szarság!
Elővigyázatosságból elindítottam néhány vállalkozást
régi barátommal, Kurréval, aki frissen szabadult.
Kiderült, hogy Kurre ismert néhány belgát, az egyik a telefontársaságnál dolgozott,
és kieszeltük, hogyan lehet okosan árut szállítani Svédországba.
A telefonos fickó lehallgatta a vámosok és a rendőrök telefonjait.
A sajtótól a „Televerket Banda” nevet kaptuk.
Jobban állt volna „Az Olofsson-Banda”…
- Zseniális, Hlárken! - Pofonegyszerű.
…ha engem kérdeztek.
A terv tökéletes volt. Kaszáltunk…
Minden oké, Jon?
…Marijke nem kérdezett az üzleti útjaimról,
én pedig álltam a szavam. Nem dolgoztam otthonról.
Szerettem a srácot magammal vinni.
Hé, ne sírj már.
Legtöbbször…
Én voltam a világon a legjobb apa, miközben dőlt a pénz.
Üzlet és élvezet együtt, tulajdonképpen.
Szép volt az élet…
…egészen eddig.
Gyere, Jon.
De mint mindig, most is mindent tönkre kell tenniük.
Egy millió korona volt a táskában, el kellett tűnnöm a zsaruk elől.
Ideje volt lelépni, és „Istenhozzád”-ot mondani Belgiumnak.
Amúgy is kurvára túlértékelt ország.
Jól van, a következő a helyzet…
Mennem kell. De ne aggódj, anya megtalál majd.
Minden rendben lesz. Később!
Ó, a pokolba…
Nesze, itt egy kis pénz fagyira meg rágcsára…
Nincs harag, ugye?
Jól van! Apa most megy, máshol van szükség rá!
De… később találkozunk.
A büdös kurva életbe!
Jól van, gyere.
Hé…
Gyerünk. Ne aggódj, minden rendben lesz.
Tessék.
Minden oké, tarts ki.
Ne aggódj.
Az istenit!
Ne bámulj rám!
Tudom, hogy most nem örülsz,
de nem az én hibám, hogy jöttek a zsaruk.
Sokkal rosszabb is lehetett volna, hidd el.
Talán ott kellett volna hagynom téged? Mi?
Nem olyan nagy dolog ez.
Fogalmad sincs velem mit művelt az öregem.
Olyanokat sosem tennék veled.
Tudom, milyen érzés.
Elhagyatottnak lenni, amikor senki sem törődik veled.
De én törődök veled!
Hallod? Mert jó apa vagyok!
És megteszem, ami tőlem telik.
Pofonegyszerű!
- Az öreged még mindig penge. - Seggfej.
Esküdni mertem volna, hogy azt mondtad, „seggfej”.
Képzeld, ha az első szavad ez lenne!
Tökmindegy…
Irány Svédország.
Francba!
Szálljon ki a járműből feltartott kezekkel!
Oké. Most, uram!
Szálljon ki feltartott kezekkel, Mr. Olofsson!
Igen, bekerítettük. Lőni fogunk!
Picsába!
Jól nézel ki, Clark.
Köszi.
Kurva kölök!
Oké! Feladom!
- Kezeket fel! - Megadom magam!
Kibaszott seggfejek.
- Gyerek az autóban! - Dobja el a fegyvert!
- A fiam a kocsiban van! - Gyerünk…
Szálljon ki a kocsiból!
- A fiam a kocsiban van! Nyugi, fiúk! - Bekerítettük…
Minden rendben, Jon.
A fiam a kocsiban van! Nyugi fiúk! Kiszállok. Igen!
- Kiszállok. - Nincs menekvés.
- Ne tegyen hirtelen mozdulatokat. - Egy gyerek van a kocsiban.
- Oké? - Gyerünk…
Megadom magam, elkaptak. De ártatlan vagyok.
Jon, Jon! Ne aggódj, cimbora! Ne aggódj!
Minden rendben van. Szeretlek!
Szeretlek! Vigyázzanak a gyerekre.
Minden rendben van. Nemsokára találkozunk.
Az nem az én táskám!
Nem az enyém, még sosem láttam.
Nem tudom, mi van benne. Ártatlan vagyok! Ártatlan!
Vigyázzanak a fiamra!
Minden rendben, cimbora!
A neve Jon!
Clark Oderth Olofsson bűnösnek találtatott
minősített drogcsempészet vádjában.
Tíz év börtönbüntetésre ítélem.
Remek.
Az isten verje meg…
- Olof Palme. - Mi?
Elhunyt Olof Palme miniszterelnök.
Egy negyven év körüli férfi két lövést adott le a miniszterelnökre.
- Olyan valószerűtlen, nem bírom elhinni. - Ez szörnyű.
KUMLAI BÖRTÖN
1986. MÁRCIUS 1.
- Kérem a nevét és a látogatása célját. - Üdv, Sussi Korsner. Clarkhoz jöttem.
- Szia, Sussi! - Szia.
Palme… Hallottad, mi történt?
Szóval…
- Hogyan ejtesz teherbe egy apácát? - Nem tudom.
Hát megdugod!
Itt vagy hát!
Mi a picsa!
„Mmm, de fincsi! Micsoda poci!”
Mi? Neked meg mi bajod? Nem tudod, hogy ki az apja?
Én biztosan nem, sosem hagytad magad.
Gondolom, nem hallottad a híreket.
- Ugye? - Híreket? Magánzárkában olyan nincs.
Megölték Olof Palmét.
Múlt éjjel.
A fenébe…
Hát, legalább nem én tettem.
Még jó, hogy magánzárkában vagyok, különben ezt is rám kennék.
- Beszélnünk kell. - Ugyan már, bírtam Palmét.
Egyszer konyakkal kínált. Meséltem azt a sztorit?
Mindjárt Norrmalmstorg után, megoldottam a helyzetet,
aztán jött a hívás, hogy várnak…
Tedd ki azt a cuccot, és nyomd be a „felvétel” gombot. Remek sztori!
Befejeztem a könyvet.
Te jó ég! Tudtam, hogy képes vagy rá! Remek munka, Sussi Punci!
Viszont úgy döntöttem, hogy nem adom ki.
Mi?
Sokat gondolkodtam rajta.
A világ megváltozott, és…
Ami a könyvben van, már nem számít.
Te már nem számítasz.
Nem leszek azok egyike, akik beveszik a Clark Olofsson-mítoszt.
Hagyd a viccet, majdnem bedőltem!
- Jó poén. - Nem akarom, nem fogom kiadni.
Dehogynem. Szuper lett!
Mi bajod van? Én csináltam valamit?
Minél többet beszéltem azokkal, akik közel álltak hozzád
vagy azt hitték, hogy közel állnak,
annál inkább beláttam, hogy te csak egy dologgal törődsz…
saját magaddal.
Mondtam, hogy ne beszélj másokkal!
Miért tetted? Hülyeség volt!
A könyv rólam szól, tehát velem beszélj!
Az igazságot akartam.
Egy kívülálló szempontjából.
Nem csak a te manipulatív szarságaidat hallgatni.
És örülök, hogy beszéltem velük.
Tudod mit, Clark? Ott hevert a lábaid előtt minden.
Annyi szeretet, és soha semmit sem viszonoztál.
Újra és újra mindent tönkretettél.
Kihasználtad a rendszert, és magára hagytad a barátaidat.
Cserben hagytad Marijkét, újra és újra.
És nem ő az egyetlen, sok hozzá hasonló van.
A lányaid.
A gyerekeid, hogy vannak?
Mi van velük?
Jól vannak.
Kockára tetted a fiad életét némi drogért.
Te kihasználod az embereket, Clark.
Bűntettekhez, megerősítéshez és szexhez.
És ha már nem veszed hasznukat, akkor beléjük rúgsz egyet és továbbállsz.
Sosem kérdezted, hogy érzik magukat.
De én elmondhatom neked, hogy éreznek, mert beszéltem mindenkivel.
És szarul érzik magukat, mégpedig miattad.
Ezért már csak egy kérdésem maradt…
Egy utolsó kérdésem.
Milyen érzés? Milyen érzés Clark Olofssonnak lenni?
Őszintén.
Nos…
Hogy milyen érzés?
Elmondom én, hogy pontosan milyen érzés.
Mintha most kezdődne minden.
Szard össze magad!
CLARK OLOFSSON „VAFAN VAR DET SOM HÄNDE?”
CÍMŰ KÖNYVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Takács Viktor