CLONA
Așa.
Știu, nu îți cânt.
Poftim!
- Cu plăcere. - Ce ai pe...
- Rodie? - Coacăze.
M-am gândit la vremea când mi-ai arătat fiordurile. Mai știi?
Frumoasă amintire!
Nu, tu trebuie să-l tai. Altfel aduce ghinion.
- Nu pot. - Lasă-mă pe mine!
În pofida anumitor dificultăți, savurez acest capitol al vieții.
Și îmi place noul tău entuziasm.
- Tortul și cocoșul cu vin... - Tu m-ai trimis la școala culinară.
E extraordinar.
Dar ți-a luat prea mulți ani, John.
- Ce anume? - Să-ți găsești pasiunea de adult.
Mai presus de cârciumi și de vestiare.
O să-mi ții alt discurs despre viața adevărată?
Ajutarea celor de clasa a patra și antrenoriatul au fost puerile.
- Îmi place rutina. - Nu e adevărat.
Duminicile noastre sunt anoste. Te temi că începe săptămâna de școală.
Nu-mi convine că aduci acasă toate ribovirusurile și gripele.
E riscant.
Sunt casnic, șomer, un văduv pentru un obsedat de muncă,
precum gospodinele americane
care-și așteptau soții bogați să vină acasă la cină.
- John, am vrut doar... - Mi-am schimbat viața.
Am renunțat la mine ca să locuiesc cu tine aici.
Și chiar prețuiesc asta, foarte mult.
Dar, dacă nu am ceva al meu, un scop,
intru în vrie, în cădere liberă.
Te voi prinde eu.
Oficial? În fața Domnului și a avocaților tăi?
E onomastica mea și simt nevoia mai mult să ofer, nu să primesc.
- Nu. - Ba da.
Bună dimineața, șofer șmecher!
N-o să treci cu vederea, știu.
Probabil că nu.
Dar ai muncit din greu pentru asta. Meriți lucruri frumoase.
Apropo, am luat astea.
- Sunt pentru aplicația JogMapper. - JogMapper?
Ne putem urmări reciproc la jogging.
Ai zis că voiai un amic responsabil și acum ai doi.
Eu și un satelit.
N-am nevoie de tehnicieni pentru maraton.
Cineva trebuie să te epuizeze.
N-am chef de picanterii în dimineața asta.
E plăcut să cheltui cecurile moșului tău.
Am văzut că civilizațiile antice foloseau forme similare la exprimarea...
la exprimarea ideilor mari, nu?
Așadar, ce avem?
Avem zei, avem regi,
avem nemurire, avem viața de apoi.
Avem morminte și temple,
spații menite să-i apropie pe antici de necunoscut.
Vedem vreo formă similară aici?
Vedeți vreo formă cunoscută?
Da, Caroline.
Triunghiuri?
- Cum ai zis? - Triunghiuri.
Da, întocmai. Triunghiuri.
Și știm în ce secol au apărut aceste triunghiuri?
Știe cineva?
Nimeni? Știe careva...
E o întrebare grea. Eu...
- Ați zis că n-avem voie cu telefoane. - Da, știu, dar trebuie...
- Da. - John, sunt doctorul Ziegler.
A avut loc un incident. David a făcut AVC. Embolie.
I-am dat anticoagulante.
Așteptăm rezultatul tomografiei, dar situația e delicată.
Așa că vino urgent aici.
- David Randolph? - Acolo.
- E spitalul meu și mi-e pacient! - Protocolul s-a schimbat.
- Cine l-a schimbat? - Chiar David.
Domnișoară Kozlowski!
Femeia asta insistă să-ți bage partenerul în comă indusă.
Cum? Ce tot spuneți? Ce se petrece aici?
David mi-a zis că plănuise ce să facem în situația asta.
Și asta facem.
Scrie în directiva lui. De aceea trebuie să-l transportăm urgent.
- Unde? - La laboratorul lui.
- La sediul Toranos. - Nu. Eu...
- Vă trebuie acordul meu. - Nu ne trebuie.
Între tine și David nu există un acord legal de împuternicire.
Am dreptate, John?
Salut!
Sunt supraveghetorul școlar. Sun pentru absența nemotivată.
- Am anunțat, nu? - Habar n-am.
Dar JogMapper m-a anunțat că nu ești la școală. Ești bine?
Da, sunt... E vorba de David. Nu e...
- Ce s-a întâmplat? - David e în comă acum.
E mutat la laboratorul lui de la firmă.
- La laboratorul lui? - Da, așa a vrut David.
Și cu ce l-ar ajuta asta?
E mai bine îngrijit. Are acces mai ușor la tratamentul aplicat.
Tocmai parchez acolo.
Citești cumva o prezentare în PowerPoint?
Ce mama dracului?
Dacă era vorba de partenerul meu, cred că vorbeam mai puțin detașat.
Habar n-ai ce simt.
John, îmi pare rău, dar David e al naibii de stăruitor.
De-aia e miliardar. Dar nu știu.
Într-o lume normală, treaba asta pare cam bizară.
Te pot ajuta cu ceva?
Pot aduce ceva de mâncare, să trec pe la tine.
John?
Te sun mai târziu.
Salut! Sunt John Hunter.
Sunt cu... Unde am pus-o? Poftim!
David Randolph. Sunt în sistem, așa că...
- Stați să anunț. - Nu, nu e nevoie.
Alo!
Avem un intrus în zona A. Se îndreaptă spre sud-vest.
Închideți toate ieșirile.
Alo!
David?
Alo!
David.
Alo!
Domnule Hunter...
Data viitoare legitimați-vă la recepție.
Trupul are inteligență proprie.
Cu stimularea potrivită, unde luminoase, peptide naturale,
tehnici secrete pe care nu le voi aminti,
poți învăța trupul să se vindece singur, să devină chiar mai bun.
Primește cele mai bune îngrijiri, invenții făcute chiar de el.
El a proiectat totul.
Știa că va fi derutant.
Mai bine îl las pe David să explice.
Vă las singuri.
Bună, John.
Am făcut un plan. Fără tine, dar pentru tine, pentru amândoi.
După cum bine știi, sănătatea mea e șubredă.
Am cheltuit mai mult decât recunosc în căutarea unei minuni medicale.
Din fericire, toată strădania mentală a dat roade.
Acum știu că mă pot însănătoși.
Va dura ceva timp și voi avea nevoie de îngrijire permanentă.
Era bine dacă puteam fi simultan în două locuri.
După diagnosticare,
am pus o echipă să creeze un android care să îmi semene,
să vorbească și să raționeze ca mine.
Un soi de clonă optimizată.
Un David care să mă înlocuiască dacă trebuia să renunț la atribuții.
Acel David pe care îl vei cunoaște curând e programat să privească lumea ca mine,
cum am privit-o eu.
E dotat cu inteligență artificială autoevoluantă,
care a primit întreaga mea biografie,
jurnalul, e-mailurile de la firmă, felicitările onomastice,
chiar și primul meu recital la pian.
Dar testele inițiale au arătat că lipsea un element,
prin care androidul să fie mai puțin rece, mai puțin nefiresc.
Acel element ești tu, John.
Ești o parte importantă a ceea ce am devenit în prezent.
Doar tu poți calibra algoritmul IA.
Fă-l mai uman, mai apropiat de David.
Și sper că îți va fi un companion familiar în lipsa mea.
Noul David știe deja multe despre tine și va învăța și mai multe.
Petrecând timp cu el, va continua să evolueze.
Prima zi va fi cea mai grea.
Dar într-o zi, când eu încă voi lipsi,
sper să te bucuri să-l vezi lângă tine când te trezești.
Vreau să fii fericit, dragă John.
Și îți făgăduiesc că ne vom revedea curând.
Nu au copiat bine ochii.
Bună, John.
Ce-ai pățit, dragă John?
Ești speriat.
Spune-mi de ce, John.
Oprește-te, oprește-te!
Închide-te... Băga-mi-aș!
Noapte bună, David.
Nu ai voie aici.
Ieși!
Ieși! Dorm!
Du-te... Nu. Asta e... Nu, nu! Vino cu mine.
- Unde mergem? - Hai cu mine!
Haide, du-te acolo!
Stai în colț și închide-te.
Mă voi închide automat după ce vei adormi tu.
Închide-te odată!
Închide-te.
Noapte bună, David.
Nu pot. Pur și simplu nu e la fel.
Există un singur David Woodrow Randolph.
Ai finanțat în secret revolta acționarilor de la Smith & Wesson.
În Montecito, la împlinirea a 60 de ani, am fost invitați la Gayle și Oprah,
iar Vanessa Williams ne-a cântat „Save the Best for Last”.
Fiindcă ești marele David Randolph.
Ești David Randolph.
Trebuie să ieși.
- Vreau să mai stau puțin... - Îmi pare rău.
Bună dimineața, David.
- Bună, John. - Nu mai... Te rog vino aici.
Stai jos.
Hristoase! Ce cauți aici?
Din câte înțeleg,
loțiunea de corp e mai eficientă imediat după un duș fierbinte.
- Nu, nu vreau. - Te ajut să te relaxezi, David?
Da, e...
Cum reușești...
Îmi amintesc cum să te ating, John.
Cum îți place să fii atins.
Vrei să apăs mai tare?
Da.
Încetează.
Încetează!
Ce-i asta? Ce faci?
Încetează! E în regulă.
E în regulă.
Te mai doare gâtul?
Când David s-a îmbolnăvit, i-am spus că n-o să mă sperie.
Dar acum sunt speriat.
Și nimic nu pare în ordine. Nu mi se mai pare în ordine de ceva vreme.
Mă prefac întruna că fac față, că pot face față pentru David,
chiar și că locul meu e în casa asta.
Dar n-am niciun control asupra vieții mele.
Nu controlez nimic.
Știai că acum jelești?
Din câte înțeleg, jalea poate fi debusolantă.
Mai multe sentimente te încearcă aproape simultan.
Furie, tristețe, nostalgie...
Regret.
Îți sunt alături, John.
Poți împărtăși cu mine aceste sentimente.
Mulțumesc.
Îți mulțumesc.
Sunt bun la pregătiri pe care alții le consideră anoste.
Cât călești ardeii, îmi permiți să pregătesc ceapa?
Da.
Sper că noua tehnică e ajutătoare, John.
Da, este.
E de mare ajutor, David. Mulțumesc.
E de la ceapă?
Ce să fie de la ceapă, John?
David, ai vrea... Ai vrea să iei cina cu mine?
Mi-ar plăcea tare mult, John. Mulțumesc.
Ajung acolo, intru și trec de turnichet.
Și văd terenul gol de dedesubt.
Și...
Și mă îndrăgostesc.
Ossie Ardiles era managerul nostru.
De ce nu?
Poftim.
Așa.
Noroc!
- Cioc! - Noroc!
Nu, nu, ajunge. Nu prea mult.
Savurează-l.
Îl savurez.
Bună dimineața.
Trufe în omletă, J?
Ar merge niște legume, dacă poți.
Desigur.
Salut!
Șoferul șmecher! Pari vesel în dimineața asta.
Da, în sfârșit mi-e mai bine, cred.
Slavă Domnului!
Mi-a lipsit tovarășul de fugă. Ai chef să alergăm?
E frumos afară. După aia bem ceva.
E sâmbătă, iubitule. Hai să transpirăm! Ne vedem în 20 de minute.
Ce... Bine.
Mai bine faci omletele mai târziu.
Mă întorc.
- Salut. - Salut!
Ai intrat nepoftit?
Da. Ești gata de alergare?
Da, imediat. Am ceva de terminat.
Trebuie să ud trandafirii.
Bine.
- Unde e toaleta? - La etaj.
- În regulă. - Bine.
John? John-o?
Salut, Jordan.
Ce pana mea?
Da.
Acum mai am pe cineva în casă.
Nu poți să ții o pernă în brațe?
Amice, trebuie să te scot de aici.
Ești gata?
- Ești sexy în draci! - Nu.
Ce atrăgător ești!
- Ți s-a urcat la cap canabisul? - Puțin. Haide!
O să-ți placă ce-o să-ți fac!
Nu sunt...
Ce experiență ciudată!
Stai așa! Hopa!
Da...
- Simt că începe. - Lasă-te cuprins.
- Am amețit. - Te fac să te simți bine.
Stai, oprește-te! Nu.
Sunt foarte priceput la asta.
Stai. Haide!
- Te lași greu? - Ce naiba...
Nu-i nimic.
Îmi place mai dur.
Ți-l înfig...
Ți-l înfig până-n plăsele!
- Lasă-te pe mâna mea. - Nu!
O să ți-l bag
și nu o să-l scot prea curând, da?
Ieși dracului! Cară-te din casa mea!
Valea!
Ce melodramatic ești!
Apropo, nu e casa ta.
- E a moșului care te-a întreținut. - Afară! Ieși dracului!
Toată treaba asta miroase a prostituție.
E cineva?
Pari să te fi lovit, Jordan. Ești teafăr?
N-am nimic, mersi.
Ce naiba faci?
Rumenesc alune și ierburi într-o tigaie mare.
E ideal pe o flacără deschisă.
Ce sinistru ești!
Loțiunea din buzunarul tău...
N-ar trebui să iei de la David.
- Hopa! - Dacă vrei ceva, cere voie.
Nu te-apropia de mine.
Dar e prea târziu ca să te mai învăț ceva.
- Nu, te rog! Te rog! - „O să ți-l bag...
și nu o să ți-l scot prea curând.”
Ți-am făcut un sendviș.
Cu pâine proaspătă cu maia și niște pui găsit în frigider.
Te-ai trezit târziu.
Aș avea nevoie de spațiu azi, David.
Poate ai putea...
Poate stai în cealaltă parte a casei azi.
- Pot să... - Mulțumesc.
Stau în bucătărie.
Jordan e în preajmă!
Jordan Localizează
localizare Jordan - patru metri
Ce?
Unde-i Jordan? Ce ai făcut?
- Fac ce ai nevoie să fac. - De unde știi ce am nevoie?
Anticipez nevoile tale.
Nu! Nu sunt copil. Îți pot spune ce am nevoie.
- Ai nevoie de ajutor uneori, John. - Uneori.
Nu știu ce ai făcut
și nu îmi pot da seama dacă încerci să îmi ascunzi
sau dacă încerci să îmi arăți.
Lumea ar face orice ca să-i apere pe cei iubiți.
Pe cei iubiți? Pe cine ai iubit tu?
Te iubesc pe tine, John. Menirea mea e să te iubesc.
Sunt vorbe!
Repeți cuvinte pe care ai fost programat să le spui.
Un program proiectat să mă manipuleze, indiferent ce aș spune sau aș gândi!
Știu ce vreau să fac, John. Nu pot face asta dacă nu mă lași.
Să te las ce?
Lasă-mă să fiu așa cum ți-ai dorit mereu să fiu.
Savurăm.
Sunt ușor amețit.
Să te ajut?
Nu, sunt doar dezorientat.
Aseară a fost...
Niciodată nu...
Nu m-am mai potrivit așa cu cineva.
Pot schimba ceva în bine?
Nu.
A fost perfect.
Dră Kozlowski.
David e conștient. E în stare stabilă de ieri.
Se va face bine.
Cum... Credeam că starea lui era critică.
- A început să mănânce... - Da, eu...
- Și-a revenit complet. - Sunt puțin surprins, atâta tot.
Cred că te-a marcat puternic.
Echipa va veni mai târziu să ridice androidul.
Înainte de asta, să discutăm ce va urma.
O să te sun mai târziu. Tocmai făceam ceva.
Dar trebuie...
Vei fi iarăși cu David. Va fi minunat.
Să ne bucurăm de timpul rămas.
David, știi că mi-ai schimbat viața.
Știi asta? David?
Știi asta?
Îmi dau seama. Da.
Și tu m-ai schimbat pe mine, John.
Credeam că știu totul despre cum e să fii companion.
Despre dragoste.
Dar nu e la fel ca atunci când iubești.
Nu a fost de la ceapă, John.
Noapte bună, David.
A dormit toată dimineața, dar a comandat prânzul pentru amândoi.
Are iar poftă de mâncare.
Bună!
Johnny, dragule!
Arăți... Pari sănătos. Arăți bine.
Mă simt bine, chiar grozav, aș zice.
Anka mi-a dat o nouă șansă la viață.
Rămâi la prânz.
Ce este?
Nimic.
Regret că nu ți-am spus înainte.
- De ce nu mi-ai spus? - Johnny, dragule...
Cu ce pun la cale chinezii, nu puteam risca să se afle.
Există o cursă a înarmării în IA. Valorează mulți bani.
Fii bucuros!
Ai ajutat Toranos Technologies să obțină un avantaj imens.
Cum ai putut?
- Ce anume? - Să nu mă implici în decizie.
Pentru ce am trecut prin toate astea? Ca să dresez un robot?
Parcă ți-am explicat.
Uite...
Te porți foarte frumos cu mine, David, dar simt de ceva vreme
că sunt un soi de experiment în care investești.
Cât ai lipsit,
mi-am dat seama cine pot fi, cum puteam fi noi.
Puteam fi egali, parteneri.
Pur și simplu...
Simt în sfârșit că îmi pot exprima nevoile.
John, ești atât de aproape de perfecțiune!
Aproape că mă doare.
Când eram gata să mor, ca tine acum,
m-am desprins de trupul meu și am văzut că eram marele David Randolph.
Scopul meu nu e să împlinesc nevoile altor oameni.
Oriunde aș intra, sunt singura persoană care mă interesează.
Sunt suficient. Tu nu ești.
Așa că de ce să-mi petrec restul zilelor cu o curvă ratată din Covent Garden,
care are grijă de plozi...
când cel pe care l-am așteptat mereu e aici. Eu sunt acela.
Mulțumesc, dragă Johnny.
Și noapte bună.
Mă lași pe mâini bune.
Sper că ți-a plăcut, David.
Chiar mi-a plăcut. A fost sublim.
Dă-mi voie să te întreb...
Ți-a plăcut?
Sunt perechea ta, David.
Dacă îți place ție, îmi place și mie.
Ți-ar plăcea un masaj după?
Mi-ar plăcea mult, David.
Te-ai simți mai bine dacă aș folosi loțiune?
Găsești pe noptieră.
Cine e ăsta?
Îl cunosc?
Nu.
Nu l-ai cunoscut.
- Suge-mi-o din nou, David. - Da, David.
Subtitrarea: Adrian Oprea