Hvem kan det være?
Hvis jeg var en liten meis, hvor ville jeg vært?
Lille meisen.
Meisen!
Pappa, slutt. Jeg er ikke en meis.
Det er veldig sent.
Du kan reglene.
Pappa, det er der igjen.
Kom igjen. Ikke dette igjen.
Hør her, det er ingenting under sengen din.
Jeg lover.
- Jo. - Det er ingenting under sengen.
Jo!
Greit. Hva sier du til dette?
I morgen tidlig lager jeg pannekake og bacon, ekstra sprøtt,
akkurat som på bursdagen din.
Men for at morgendagen skal komme, må du være modig og sove.
Kan du være modig, lille meis?
Sov godt, meisen min.
Går det bra?
Ja. Det var bare en drøm.
Lå du der og stirret på meg?
Ekling.
Ifølge appen har du eggløsning.
Jeg sa til Megan at jeg skulle hjelpe til i butikken i dag, så...
Jillian, du lovte.
Ja, jeg vet det.
Jeg har ikke lyst akkurat nå.
Er det greit?
Nå igjen.
Hva?
Vi må prøve.
Nok en gang har du en av drømmene dine, og så har du ikke lyst.
Mark, marerittene mine er ikke praktiske for meg.
Det er en medisinsk tilstand.
Som du har fått medisiner for, men du tar dem ikke.
De får meg til å føle meg som en zombie.
En baby betyr at man må ofre noe.
Jeg...
Livet vårt kan ikke bare handle om oss.
Du. Vi var enige om at vi ville dette.
Ikke?
Ja, jeg vet det.
Det blir fantastisk.
Og du blir fantastisk.
Kom hit.
Kan du ikke banke?
Kan du hente mobilen min? Det vil ta en stund.
Vet du hva jeg tenkte?
Når butikken åpner,
vil jeg kun ansette homofile fashionistaer
som er eksperter på bestemor-chic.
Kan du se det for deg?
Jeg med min egen bataljon med twinks.
Meis.
Ja.
- Hadde du en av drømmene dine i natt? - Ja. Den samme.
Den med den lille jenta.
Det er noe grusomt som lurer, og...
Jeg vet ikke. Jeg våkner alltid før jeg ser hva det er.
Hva kan vi konkludere med?
Symbolismen er åpenbar.
Du er bekymret for en liten jente.
Du og Mark prøver å få barn.
Ja. Nei.
Det eneste å konkludere med
er at jeg har en uspesifisert parasomnilidelse
som gir meg rare drømmer.
Ja, som du av og til lever ut.
Vent. Hva var det?
Husker du da du fylte pynteputene med...
- Stopp. - Hva var det?
- Det var spagetti. - Spagetti.
Mamma var illsint.
- Hun klikket helt. - Ja.
Nei, men seriøst.
Når skal du få Marks avkom?
Jeg er så klar for å bli den morsomste tanten noensinne.
Heller den mest ustabile tanten noensinne.
Alle må ha en, ikke sant?
Du. Vet du hva jeg har tenkt på?
Hva faen var det?
Jeg vet ikke.
- Ingenting? - Nei. Rart.
Jeg følte noe.
Jordskjelv?
Kanskje.
Mark?
Mark, hva skjer?
- Vær så snill! - Mark!
Nei!
- Nei! Mark! - Jillian! Vær så snill!
Mark!
Nei!
Mark...
- Forsiktig med panseret! - Hallo igjen. Hei.
- Dette er eiendomskrenkelse. - Jaså?
Du må forlate eiendommen.
Det er en offentlig vei.
Unnskyld? Hva sa du?
- Søsteren min er ikke mistenkt. - Ingen er mistenkt. Alle er mistenkt.
Jøss. Dypt.
Der er det. Jepp.
Frem med kameraet. Ja. Ok.
- Der, ja, - Hei.
- Jepp. - Ikke én dag uten kameraet.
- Skiltet er fra New Jersey. - Hei.
- Denne herren her. - Hallo.
- Det er meg. Etterforsker Watts. - Han har vært her hver eneste dag.
- Si hallo. - Hallo.
Ha en flott dag.
Ha en flott dag, du også.
- Hei. - Hei.
Etterforskeren er her.
- Filmet du ham igjen? - Ja. Jeg samler bevis.
I tilfelle det blir et gruppesøksmål eller...
Jeg tror ikke du vet hva det er.
Reporterne har i det minste dratt.
Jeg fant noe.
Hva er det?
Kvinne forsvunnet Blod under sengen
Denne kvinnen. Samantha Blair.
Hun forsvant fra soverommet.
Midt på natten.
Moren hennes var der.
Sa hun hørte skrik og gikk inn på soverommet.
Hun var borte.
Ingen mistenkte,
men de fant blod under sengen.
Det var det som skjedde med Mark.
Når var dette?
For tre måneder siden. Seksten kilometer unna.
Jeg har funnet to andre saker også.
Se. "Forsvant fra soverommet."
- Ja. - Bare forsvant.
- Og alle er i nærheten. - Ok. Jilly. Jill.
Jeg vet ikke om dette er en sunn vane for deg.
Ingen klandrer deg om du går videre.
Alle klandrer meg!
Politiet klandrer meg. Marks familie klandrer meg.
- De snakker ikke med meg. - Drit i dem.
Du har ikke gjort noe.
Du fortjener å leve livet.
Hva slags liv?
Dette skjedde av en grunn, og jeg gir meg ikke før jeg vet sannheten.
Mrs. Blair?
Hei. Jeg heter Jillian Fletcher.
Jeg er her for å snakke om datteren din, Samantha.
Hvorfor det?
Om forsvinningen hennes?
Jeg tror det samme skjedde med mannen min som med datteren din.
Du var vel hjemme da det skjedde? Så du noe...
Jeg har ingenting å si til deg.
Vær så snill. Det har vært flere forsvinninger.
De har vært gjennom nok uten at du plager dem.
- Hva gjør du, Jillian? - Det du burde gjort for en måned siden.
De sakene har ingenting med det som skjedde den kvelden. Det vet vi begge.
Det var ingen tegn til innbrudd.
De fant deg med blod på hendene.
Det pluss et motiv er nok for statsadvokaten.
- Det blir rettssak. - Ok.
Og hva var motivet mitt
for å drepe personen jeg elsket?
- Mannen jeg prøvde å få barn med? - Det ligger alltid mer bak i et ekteskap.
Jeg skal lete videre, og jeg vil finne noe.
Hei.
- Post. - Ja. Takk.
Jeg trenger en drink.
- Går det bra? - Ja.
- Det går fint. - Nei.
Jo, kjempebra.
Jeg er en paria overalt hvor jeg går.
Ingen vil snakke med meg eller se på meg.
Det er vel bare sånn livet er nå.
Jeg vet at dette suger skikkelig, men det går over.
Folk glemmer. Du må bare gi det litt tid.
Jeg vet ikke. De jobber med en sak mot meg.
De sa det. De trenger bare et motiv.
Jill, du og Mark var så forelsket.
Dere planla en fremtid sammen.
Dere prøvde å få barn.
Det er det motsatte av et motiv.
Jeg vet det. Bortsett fra...
Meg, jeg brukte fortsatt p-piller.
Jeg...
Forklaringen din... Du sa til politiet at du prøvde å bli gravid.
Jeg vet det.
Vi prøvde. Han var klar. Og jeg var ikke...
Av og til slår de seg selv bevisstløs.
Du tror de er døde, men så flyr de av gårde.
Jilly, jeg må spørre deg.
Ikke at det var med hensikt, men er det en sjanse for at du...
Hva er det du... Tror du jeg drepte ham?
Ikke med vilje, så klart.
Det er bare... Du har en lidelse som får deg til å gjøre uvanlige ting.
- Jeg bare... - Utrolig.
- Jeg vil bare være sikker. - Utrolig.
Utrolig at jeg ikke så det.
- Slutt. Jeg er på din side. - Det har faktisk vært fint for deg
- å se meg sånn. - Hva mener du?
Du har alltid hatet drømmene.
- De gjør meg spesiell. - Jillian.
Hele livet har du prøvd å være unik, for innerst inne vet du at du er ordinær.
Du vet at du ikke er den eneste berørte?
- Det har vært et helvete for meg. - Har det? Beklager at det har vært det.
Faen.
Jeg trodde du prøvde å beskytte meg.
Jeg drar.
Hvis det har vært et helvete,
- drar jeg. - Seriøst?
- Flott. - Ja.
Finn deg et annet sted å bo. Noen andre som kan kjøpe matvarer.
Og vet du hva? Fanposten din.
Hva er dette?
- Er det hatpost? - Ja.
Jeg har gjemt den,
men det passer bra at du leser den nå.
"Vi vil ikke ha mordere i nabolaget." Godt poeng. Hvorfor skulle dere det?
-"Dø fitte." Det er direkte. - Stopp.
De kunne brukt komma.
Slutt, Jill. Unnskyld.
Hva er det?
JEG VET HVA SOM SKJEDDE.
"Niles Taylor."
Fra St. Benjamin's Hospital.
Jillian, dette er en gal person.
- Nei. - Ikke innbill deg noe.
Dette er en som tror på meg.
Jill.
Kan vi bare glemme det?
Jill!
Sykepleier Sal til 257.
Hei. Jeg leter etter Niles Taylor.
Jeg heter Jillian Fletcher.
- Jeg kjenner deg, ikke sant? - Du burde ikke være her.
Du sendte dette.
Det var en feil. Glem det. Jeg...
- Du vet noe. - Jeg vil ikke bli innblandet.
Jeg kan miste jobben.
Vær så snill.
Ingen tror på meg. Ingen bryr seg.
Du hadde ikke sendt det om du ikke gjorde det.
Dette vil fortsette å skje.
Følg meg.
Du sa til politiet at mannen din ble drept av noen under sengen.
Ja.
Og personen bare forsvant.
Poff.
Sammen med mannen min.
Hvor skal vi?
Hei, Mary. Hvordan har du det i dag?
Dette er Jillian.
Dette er Mary Gentile.
Hun har vært i vegetativ tilstand de siste ti årene.
Jeg har vært her fra starten av. Jeg strikket teppet.
Det var snilt gjort.
Hva har det med meg å gjøre?
Vi vet ikke hva som skjer i hodet til en komapasient,
men vi vet at Mary drømmer.
Og når hun drømmer, skjer det ting.
Hva slags ting?
Med vanlige drømmer, ikke mye. Men når hun har mareritt...
...blinker lysene og maskinene går amok.
Og under ett av dem,
så jeg det.
Jeg sa det til sykepleierne.
De ringte vaktene, men ingen var under sengen.
Vi greide ikke å forstå hva det betydde,
så de bestemte seg for at det var noe i hodet mitt, en drøm.
Jeg har alltid hatt grusomme mareritt.
- Særlig da jeg var liten. - Jeg også.
Men jeg vet hva drømmene mine er.
Dette var ikke en av dem. Det var ekte. Det vet jeg.
Jeg tror deg.
Skjedde det igjen?
Mary har hatt flere mareritt, men jeg så det aldri igjen.
Vet du når marerittene var?
Ja. Jeg har dataene.
Dette er Marys normale hjernefunksjon.
Når hun har mareritt, øker EEG-en drastisk.
Forsvinningene skjedde på disse datoene.
Jeg vet det.
Hva med 10. januar? Det var dagen mannen min...
Dette kan ikke være mulig. Kan det vel? Dette er galskap.
Jeg har ikke sagt det til noen. Jeg vet ikke om jeg tror på det.
Men da jeg hørte hva som skjedde...
Ja. Hva vet du om henne?
Ikke stort.
Jeg vet at hun bodde på en gård med faren sin, alene.
Han fant henne bevisstløs. Hun hadde fått slag. Så kom hun hit.
Hvor var huset de bodde i?
Jeg vet ikke.
Kanskje på State Route 6. Hvordan det?
Hvis jeg var en liten meis, hvor ville jeg vært?
Slutt, pappa.
Jeg er ikke en meis.
Hva gjør du her?
Unnskyld. Jeg trodde ikke noen bodde her.
- Hvordan visste du at jeg kom? - En liten fugl sa det. Hva gjør du her?
Jeg undersøker saken til Mary Gentle.
Ut. Nå.
Du kalte henne meisen din.
Du sa du ville lage pannekaker og bacon, ekstra sprøtt,
som på bursdagen hennes.
Jeg tror jeg og Mary har en forbindelse,
og jeg drar ikke før du snakker med meg.
Hva skjedde den kvelden etter du sendte Mary i seng?
Mary var spesiell,
sensitiv. Hun hadde livaktige drømmer.
Noen av dem var mareritt om tingen under senga.
Jeg tok henne med til legen,
men de bare ga henne sovemedisin.
Gjorde ikke en dritt.
Det var noe under sengen den natten, ikke sant?
Pappa!
- Pappa! - Han het Jacob Holler.
Han var pasient på Longview Sanitarium.
Pappa, hjelp meg!
Han hadde rømt uken før, brutt seg inn og gjemte seg under Marys seng.
- Pappa! - Hvor er han nå? Jacob Holler.
Han er død.
- Jeg drepte ham selv. - Pappa!
Mary ble aldri den samme.
Det er alt jeg vil si.
Det var vel ikke bare fordi Mary var redd?
Etter det kom det noe annet ut derfra.
Mr. Gentile, jeg vil hjelpe Mary.
Jeg tror jeg må være her litt.
Ikke forvent pannekaker og bacon i morgen.
Sov godt, lille meis.
Hei, Jillian.
Hvor er vi?
Det er her jeg bor.
Det er vakkert.
Den underbevisste verden.
De fleste har bare tilgang når de drømmer, men sånne som oss er spesielle.
Vi er utviklet.
Niles? Sykepleieren på sykehuset?
Han også.
Dere har felles levetid her.
Finnes det flere som oss?
Så mange.
- Sov godt. - Så mange.
Av og til vandrer de rundt!
Og når de føler du, føler vi også det.
Føler du hva jeg følte, Mary?
Var du med meg den natten? Følte du det jeg følte?
Den 10. januar, da mannen min ble tatt.
Slutt!
- Det gjør vondt! - Sov godt, lille meis.
- Stopp! Det gjør vondt! - Stopp!
- Det gjør vondt!
Stopp!
- Stopp! - Stopp, Mary.
- Stopp. - Mary.
- Det gjør vondt. - Sov godt.
Jeg hater deg! Jeg skal drepe deg!
- Jillian, våkne! - Mary, stopp.
- Jillian, våkne! - Det gjør vondt!
Jeg skal drepe deg!
Jillian, våkne.
Det skjer igjen.
Hun har mareritt.
- Hun kan være i ferd med å skade noen. - Men hvor?
Moren og faren til Ethan Gonzales
har sagt til politiet at de sist så 12-åringen
da de la ham ned i senga.
I morges var barnet borte.
Det gjør vondt!
- Stopp! - Stopp!
- Stopp! Det gjør vondt! - Stopp!
Jeg skal drepe deg!
Hva gjør du her?
Han var tolv år.
Var?
Akkurat nå er han bare savnet. Med mindre du vet noe jeg ikke vet.
Bak speilet på badet?
Vi fant p-pillene.
Du hadde ikke lyst på barn.
Du løy til mannen din og visste ikke hva du skulle gjøre.
Det er over.
Nei. Det er ikke det, men det blir det.
Jeg har en idé.
Jeg fikk en medisin kalt prazosin. Har du hørt om den?
Ja.
- Den forhindrer at du drømmer. - Ja. Den forhindret meg i å tenke.
Jeg sluttet å ta den. Finnes det noe sånt vi kan gi Mary?
Kanskje noe som er enda sterkere.
Hun har ikke annet enn drømmene. Det er hele hennes verden.
Niles, dette er større en Mary. Det er større enn oss.
Vi kan ikke la det skje igjen.
Jeg kan spørre dr. Kelner om han kan skrive ut noe, men...
Tror du...
Hva om hun vet det?
Hun er knyttet til underbevisstheten vår.
Hva om hun hører på oss nå?
Nei. Vi drømmer jo ikke, så selvsagt ikke.
Ikke sant?
- Unnskyld. - Ja.
Hallo?
Du ba meg å ringe om EEG-en steg.
Det er et stort hopp nå.
Nei!
Jillian!
Nei! Hjelp meg! Nei!
Jeg så det. Det var like levende som drømmene mine.
Men da jeg så...
Da jeg så blodet under Niles' seng...
Ok. La meg se om jeg forstår.
Monsteret lever i drømmeverdenen,
men gjennom Mary dukker det opp under senga til folk?
Ikke bare folk.
Andre som også er tilknyttet den underbevisste drømmeverdenen, som meg.
Jeg har alltid visst at drømmene mine betyr noe, men...
Du sier det alltid.
Det er mye mer på gang i universet enn vi kan forstå.
Jill, jeg snakket om astrologi.
Dette er... Vet du hva? Jeg må tenke litt.
Jeg er ferdig med å tenke. Jeg vet hva som må skje,
og jeg må gjøre det.
Jilly. Du.
Du skremmer meg.
Hva skal du gjøre?
Nei, unnskyld.
Jeg mente ikke å skremme deg. Unnskyld.
Jeg er glad i deg.
Mary?
Pappa?
Meisen min.
Hun er våken.
Sykepleier! Noen! Mary er våken!
Hovedinngang
Du hadde rett.
Du er våken. Du trenger et rom med utsikt.
Takk, pappa.
Jeg er glad i deg, søs.
Mary?
Mary, nei. Bli hos meg.
Mary?
Jeg må bare sove litt til.
Mary. Nei. Mary!
Nei!
Mary.
Unnskyld.
Jeg prøvde å hjelpe deg, Jillian.
Du var fanget i ekteskapet.
Du ville ikke ha barn med ham, og jeg satte deg fri.
Jeg viste deg min verden. Jeg stolte på deg.
Men du ville ta fra meg alt.
Mary, du er sterk, men du kan ikke kontrollere det.
Dumme kjerring.
Jeg er ikke offer for denne kraften. Jeg er mester over den.
- Mary, du trenger ikke å gjøre dette. - Selvsagt ikke.
Jeg vil det.
Jill?
Åpne døren, Jill.
Vær så snill!
Unnskyld.
Nei!
Hun var der!
Han tok henne. Han tok henne under sengen!
- Nei! Du forstår ikke. - Det går bra.
Jillian!
- Unnskyld. - Det går bra.
- Han tok henne fra meg!
Meisen min. Ikke dra fra meg igjen.
Jeg dro aldri fra deg, pappa.
Jeg var alltid her.
Oversatt av: Mari Hegstad Rowland