Tudod, én nem akartam félvér lenni.
Félvérnek lenni veszélyes.
Ijesztő.
Többnyire fájdalmas, ronda véget érsz miatta.
Ha azt hiszed, közülünk való vagy, azt tanácsolom,
menj el, amíg még teheted,
mert amint megtudod, mi vagy...
ők is megérzik majd, és akkor eljönnek érted.
Ne mondd, hogy nem figyelmeztettelek!
PERCY JACKSON ÉS AZ OLIMPOSZIAK
A nevem Percy Jackson. Tizenkét éves vagyok.
Problémás gyerek vagyok?
Aha. Mondhatni. Rossz jegyek, zaklatók, a szokványos dolgok.
De van más is.
Néhány kevésbé szokványos dolog.
Ez voltam én másodikban. Miért voltam odafent?
Láttam valamit.
Legalábbis meg mertem volna esküdni, hogy láttam.
Ha az ember ilyesmit mond, ennek a pasasnak az irodájában végzi.
Jó hír, hogy azt mondta, nincs miért aggódni.
Az egészet csak képzeltem,
de ha megint megtörténik, feltétlenül szóljak róla.
Megint megtörtént.
Ezek a hihetetlen dolgok olyanok, mintha egyenesen
anyu meséiből léptek volna elő.
Az egyik percben olyan valóságosnak tűnnek, aztán a következőben...
Micsoda pancser!
Hé, srácok, akartok hallani róla, mikről fantáziálok?
Ez nem olyasmi, amit az ember el szeretne mondani valakinek.
Szóval nem tettem.
Aztán... valami megváltozott.
MINÓTAURUSZ
Találkoztam Groverrel.
Sok közös volt bennünk.
Csak ő...
És nem csak mert mindketten a tápláléklánc alján voltunk.
És tudjátok, mit?
Jó érzés volt ilyesmikről beszélni Groverrel.
Majdnem elhittem, hogy csak képzelem őket.
Furcsa, de ártalmatlan dolog.
Amíg egy napon ez is megváltozott.
Amíg egy napon az egyikük eljött értem.
METROPOLITAN MÚZEUM
Amit itt láttok, az nem kitaláció.
Nem a fantázia műve.
Itt saját magatok legigazibb és legbelsőbb valóját látjátok.
Barátaim... az istenek,
a szörnyek, a hősök, akiket ebben a teremben láttok,
emlékeztetők, hogy mire vagyunk képesek.
Nézzük a feladatlapot!
Azt szeretném, ha választanátok egy műtárgyat...
YANCY AKADÉMIA, KIRÁNDULÁS
...a múzeumból, és jellemeznétek.
Nem csak a külsejét...
de azt is, milyen érzést kelt.
Rendben. Menjetek!
Kit látsz?
Perszeuszt...
Az én vagyok.
Róla kaptad a nevedet.
Azért neveztél el róla?
Mert hős volt?
Miből gondolod, hogy hős volt?
Hiszen szörnyeket öl.
Miből gondolod, hogy az a nő szörnyeteg volt?
Anyu...
Nem mindenki hős, aki hősnek látszik,
és nem minden szörny, ami szörnynek látszik.
Azért neveztelek el róla, mert amikor még nagyon kicsi volt,
őt és az anyukáját egy nagyon mérges király
faládába zárva a tengerbe dobta.
Magányos volt, és félt. És éjszaka az anyukája a fülébe súgta:
„Tarts ki, Perszeusz!
„Dacolj a viharral, amely elpusztítana minket, mert elpusztíthatatlanok vagyunk,
„amíg itt vagyunk egymásnak.”
És minden nehézség ellenére
végül megkapta a boldog befejezést.
- Percy? - Anyu?
Itt vagyok, édesem! Anyu itt van!
Mr. Jackson,
tanulja meg visszafogni magát, megértette?
- Én? - Megértette?
Nem tehet róla, Mrs. Dodds. Percy különleges.
Ebből elég!
Ne is figyelj rájuk!
Ha készen állsz, hogy halld, mit tartogatnak számodra az istenek,
el fogják árulni neked.
Hiszek benned. És azt hiszem, erre szükséged lesz.
Vigyázz rá!
Nagy hatalmú eszköz.
Vannak elméletek, miért lesz valakiből zaklató.
Gyerekkori trauma érte, kevésnek érzi magát...
Tudom, hogy Nancynek gondjai vannak.
Csak belefáradtam, hogy rajtam vezeti le.
Úgy érzem, talán itt az ideje, hogy tegyek valamit.
Kérj időpontot Mr. Kane-től. Vele nagyon jól lehet...
Inkább arra gondoltam, belököm Nancyt a legközelebbi kukába.
Jaj, ne! Ne!
Nem. Egy dolgot tudok a bántalmazókról.
Sosem szabad szembeszállnod velük.
Ez nem hangzik helyesnek.
Nézd, tudom, hogy nehéz itt a magunkfajtáknak.
De nem leszünk mindig itt. Jobb helyek várnak.
Hoppá!
Percy...
Ne, ne csináld!
- Istenem! - Nancy!
Percy belökött!
- Nancy, jól vagy? - Meglökte Nancyt!
Lám csak!
Nem vagyunk ostobák, Percy Jackson.
Mrs. Dodds, minden rendben?
Csak idő kérdése volt, hogy rád találjunk.
Hol van, félvér?
Hová dugtad?
- Jól van? - Meghalt?
- Szerintem alszik. - Igen, nézzétek a szemét!
- Kérek egy kis helyet! - Jól van.
Mi történt?
Hol van Mrs. Dodds?
Nem csináltam vele semmit!
- Ő lökött bele. - Mindenki menjen enni!
Semmi baj. Percynek kell egy perc, ez minden.
Ezt nem értem. Senki sem látta?
Hol van Mrs. Dodds?
Percy, itt senkit sem hívnak így.
Jól van, gyerekek, menjetek tovább! Gyerünk! Egyetek!
Az igazságot néha... nagyon nehéz megállapítani,
de ebben az esetben nehéz lenne letagadni.
Mr. Jackson, több osztálytársuk is látta, hogy ön és Mr. Underwood
vitába keveredik Ms. Bobofittel.
Azt azonban nem magyarázta meg, hogyan végezte a hölgy a szökőkútban.
Attól eltekintve, hogy...
„Hozzá sem értem Nancyhez.”
Nos, nem óhajt valami egyebet felhozni a mentségére?
Hozzá sem értem Nancyhez.
Értem.
Mr. Underwood? Szeretne hozzáfűzni valamit?
Igen.
Szeretnék.
Folytassa!
Percy korábban azt mondta, vissza akar vágni Nancynek
- azért, amit velünk tett. - Grover?
És nem őszinte a szökőkúttal kapcsolatban.
- Grover! - Elnézést.
Azt állítja, hogy Mr. Jackson megtámadta Ms. Bobofitet?
Igen, azt.
Ez nem könnyű.
Sem neked, sem nekünk.
Nagyon aggódom miattad, Percy.
- Láttam, mi történt a múzeumnál. - Hozzá sem értem Nancyhez.
Tudom.
Legalább tudom, hogy így gondolod.
Nem akarod elmondani, szerinted mi történt?
Elmondhatod. Talán meg is értem.
Fogadjunk?
Percy...
Életem során sok fiatalt láttam ilyesmin keresztülmenni.
De gyanítom, hogy mind közül...
rád vár a legrögösebb út.
Azt gyanítom, különleges vagy.
- Sokkal inkább, mint hinnéd. - Hagyja abba!
Jó? Nem kell több mese arról, hogy nem is tudom, milyen különleges vagyok.
Ez nem segít. Megjött a fuvar. Hazamegyek.
YANCY AKADÉMIA
Nincs semmi baj a csatornával az épületben.
- Nézesse meg magát egy orvossal! - Honnan tudja, hogy nem vagyok az?
Több gyümölcsöt kéne ennie.
Hé! Elég gyümölcsöt eszem. Egyen maga több gyümölcsöt!
Szia, Percy!
Helló, Eddie, ne haragudjon emiatt!
Én elsétálok, te meg bemész. Nekem kéne bocsánatot kérnem.
Nos... Hé! Helló!
Üdv itthon, zsenikém!
- Anyu hazajött már a munkából? - Ez minden, amit mondani akarsz? He?
- Miután kibuktál a suliból? - Nem buktam meg.
Az igazgató hívott, ő ezt állította.
Azt mondta, kirúgtak.
Anyu mobilját hívták.
- Te veszed fel anyu mobilját? - Felveszem, ami csörög.
Szóval, miért rúgtak ki?
Azt mondta, megtámadtam egy gyereket a kiránduláson.
Oké.
Nem baj, ha... De akkor is, míg az én házamban élsz,
- betartod a szabályaimat. - A te házad?
- Itt anyám az egyetlen kenyérkereső. - Már elnézést.
Van munkám. Szerinted most épp mit csinálok?
Képzeletbeli pókeren veszítesz.
Azért gondolod így, mert gyerek vagy,
- és nem érted az efféle... - Hol van anyu?
Gőzöm sincs.
Nem tudom, hol van. Nem vagyok Nostradamus.
Mit művelünk, Percy? Minden egyes alkalommal.
Azta!
Anyu!
Tényleg sajnálom. Most megpróbáltam. Nagyon igyekeztem,
de ezúttal nem az én hibám volt. Tényleg nem az enyém.
Csupa víz vagyok.
Sajnálom. Csak annyira örülök, hogy látlak.
Gabe vette fel, amikor az igazgató hívott.
Elmondta, mit gondol, mi történt Nancy Bobofittel.
Mondtam, hogy én a gyerekemnek hiszek. Rövid hívás volt.
Hé! Csak az számít, hogy itthon vagy, érted?
Meg az, hogy volt rá időm...
és hoztam neked üdvözlő ajándékot.
Mr. Brunner is hívott. Mesélt Groverről.
Szeretnél beszélgetni róla?
Van valami más, amiről szeretnél beszélni?
Valami történt velem. Valami... történik velem.
Nem csak elkalandoznak a gondolataim, ez egyre rosszabb, és...
félek.
- Gabe? - Anyu?
Nem tudom, hogy várjátok el tőlem, hogy dolgozzak, ha...
Percyvel Montaukba megyünk.
Hétfő reggelre itt lesz a kocsi.
Hé! Mióta akarsz te Montaukba menni?
Lefoglaltam a szállást, amint letettem a telefont a Yancyvel.
Ki az a Yancy?
Az iskola.
Jó.
- De miért is jó ez nekem? - Mert vasárnap, hazafelé jövet beugrok
a D'Angelóba, és hozok szendvicset a kosármeccs előtt.
De ha nyavalyogsz miatta, akkor is elmegyek,
csak akkor a te szendvicsed is megeszem, miközben meccset hallgatok
- a rádióban. - Utálom egyedül
- nézni a Knickset. - Dettó.
De aztán tetess rá erős paprikát is!
- Ha így kéred, biztos nem. - Mondom: „kérlek”.
Kérlek, tetetnél paprikát a szendvicsemre?
Meglesz.
Vedd le a cipőd, mielőtt beszállsz a kocsimba!
Értve vagyok?
Sok megbeszélni valónk van, de a vihar
egyre erősödik. Szóval próbáljuk meg lehagyni,
és majd a parton beszélgetünk, jó? Csomagolj! Indulás!
Ki vagy te?
Milyen gyenge! Hogy retteg!
Milyen szomorú!
Menekülj, kicsi hős,
mielőtt még bajod esne.
Megjöttünk.
Háromra?
Készen állsz?
Egy, kettő, három!
Jófajta pillecukrot találtam. Ez nem ég meg olyan könnyen.
Szerintem nem a pillecukor a hibás.
Én nem figyeltem eléggé.
Anyu!
Mondanom kell valamit.
Megszoktam, hogy furának érzem magam. Hogy a világ furcsának tűnik.
Mint ha egy kirakós darabkáinak a fele rossz lenne.
Próbálok odafigyelni, tényleg próbálok, de...
aztán elkalandozom. Nem tehetek róla.
De mostanában...
nem olyan volt, mintha elkalandoztam volna. Inkább...
nem is tudom.
Sokkal valóságosabb, azt hiszem.
Aztán a múzeumban...
Láttál valamit.
Olyasmit, ami valósnak tűnt, mégsem látta senki más?
Mit mondott neked az a nő?
Nő? Honnan tudod, hogy nő volt?
Tudod, miért szállunk meg minden évben itt?
Mert közel van az emésztőgödörhöz, és olcsó.
Anyu, honnan tudsz az izéről, amit láttam?
Azért jövünk minden évben ide, mert
itt találkoztam apáddal.
Apámmal? Mi köze ehhez apámnak?
Egyszer régen...
megismertem egy férfit itt, a tengerparton.
Bölcs volt, bátor, kedves és...
nemes.
Az első pillanattól fogva tudtam...
hogy még sosem találkoztam hozzá fogható emberrel.
Aztán ráébredtem, hogy azért nem láttam még hozzá fogható embert...
mert ő... nem is ember volt. Hanem isten.
Beleszerettél Istenbe? Úgy mint...
mint... mint Jézusba?
Nem Istenbe. „Egy” istenbe. Percy...
A történetek...
A görög istenekről, hősökről és szörnyekről szóló meséim mind igazak.
- Anyu... - Arról is meséltem,
hogy isteneknek és halandóknak néha gyermekük lesz...
- Anyu, hagyd abba! - ...ők a „félistenek”.
Bár olykor félvérnek is nevezik őket.
Így hívtak engem a szörnyek. Anyu, mi folyik itt?
Félvér vagy,
és a félvérek számára a világ nem biztonságos.
Amint elérnek egy bizonyos életkort, és elkezdik...
felfogni, mik is ők, szörnyű erőket vonzanak magukhoz.
És ezek ártani akarnak nekik, mielőtt
elég erőssé válnának a harchoz.
Ezt érezted mostanában.
Mindig is a részed volt, mindig is várható volt, csak én...
- Miért mondod ezt nekem? - Percy, tudom, hogy nehéz
megérteni, de el kell hinned, hogy ez igaz.
De ez őrültség! Nem vagyok isten. Valami baj van a fejemben.
Világos, hogy fura vagyok. Hidd el, értem én.
De félek, hogy most valami tényleg elromlott.
- Jaj, kicsim, ne... - Erre te mesékkel jössz nekem,
és azt hiszed, ettől jobb lesz?
Nem vagyok kisgyerek. Tudom, hogy nincsenek szörnyek.
Tudom, hogy nincsenek istenek, és azt biztosan tudom,
hogy félistenek sincsenek.
Ki az?
- Mrs. Jackson? Grover vagyok. - Grover?
Sürget az idő. Kinyitná valaki az ajtót?
Mit keres ő itt? Nem akarom látni. Várj, anyu!
Egy estét kértem, azt mondtad, reggel indulunk.
Bocs, hogy korábban jöttem, de muszáj volt.
Megváltozott a helyzet, a vártnál minden
- gyorsabban történik. - Korábban?
Szólhattál volna, mielőtt... Bármit mondanál,
- nem akarom hallani, Grover... - Percy!
- Szóval, valami közeledik... - Grover!
- ...tudom, rosszul hangzik... - Grover!
A fő, hogy ne essünk pánikba.
Nem estem pánikba.
- Grover! - Remek. Én sem estem pánikba.
Szerintem eddig jól haladunk...
- Grover! - Mi van?
Miért van egy fél kecske a nadrágodban?
Hát, az csak...
Egek, nem mondta el...
- Nem beszélt neki rólam? - Korán jöttél.
A fő, hogy ne essünk pánikba!
Az autóban folytatjuk. Menjünk!
Az volt a dolgom, hogy segítselek eddig a pillanatig.
A fiatal félistenek élete érzelmi hullámvasút,
- ezért a támogatás mindig nagyon... - Ki vagy te?
- Grover, a legjobb barátod, és... - Mi vagy te?
Szatír vagyok. Én védelmezlek.
Védelmezel?
Ha nem rúgatlak ki a suliból,
nem éled túl azt az éjszakát.
Ami üldöz minket, ott könnyen rád talált volna.
Sajnálom.
Általában egy kilométerről megérzem a veszélyt, de ezúttal...
Senki sem vette észre Dodge-ot.
Szóval tudtad.
Amikor Dodds átváltozott, te láttad?
- Miért nem szóltál semmit? - Részben láttam.
A Köd előlünk is elrejtette, amíg túl késő nem lett.
Köd? Milyen köd?
A Köd. Olyan fátyol, amely elrejti a mágikus világot az emberek elől.
A lábamat. Dodds szárnyát. Még Dodds eltűnését is,
bár előlem elvileg nem kéne elrejtenie.
Ilyesmi nem történhet. Hatalmas erők munkálkodnak.
Minél előbb a táborba érsz, annál jobb lesz...
- Ugye beszélt neki a táborról? - Nem, még nem.
A tábor a félvérek menedéke.
Biztonságos hely, ahol megtudhatod, ki vagy, és milyen
a világ a Köd túloldalán.
Már nincs messze, kicsivel azon a kanyaron túl lesz.
Anyu, miről nem beszéltél még?
Mit nem mondtál még el?
Az ott Minótaurusz?
Ha egyszer megtámad, sosem adja fel. Dodds csak a kezdet volt.
Ő a következő. Brutális. Kérlelhetetlen.
Alsógatyát visel.
A mitomágikus kártya edzés volt.
Minden arra készített fel, ami rád vár.
Mi vár rám?
- Srácok? - Igen?
- Én igazából 24 vagyok. - Kapaszkodjatok!
Mindenki jól van?
- Igen. Én jól vagyok. - Rendben.
Erre!
Itt vagyunk. Az ott a határ. Egyetlen szörny sem lépheti át.
Percy biztonságban lesz odaát.
„Percy biztonságban lesz...” Nem mindannyian?
Grover, rád bízom a fiam, az egyetlen gyermekem védelmét.
Ne aggódjon, Mrs. Jackson! Percy biztonságban lesz a táborban.
Esküdj meg rá!
- Most mi van? - Esküdj meg, Grover!
Óvd meg mindentől és mindenkitől, aki ellene tör.
aki bántani akarja, vagy aki csúnyán néz rá.
- Megértetted? - Esküszöm.
- Most mennem kell, édesem. - Menned? Hogy érted, hogy menni?
Nem jöhetek veled.
Miért nem?
Mert ember.
Most bátornak kell lenned.
Emlékezz, mit tanítottam! Emlékezz a mesékre, amiket mondtam!
- Azokban mindent... - Ne! Nem!
- ...megtalálsz. - Anya, nem hagylak itt!
Perszeusz! Hallgass rám!
Veled...
nincs semmi baj.
Egyedülálló vagy.
Egy csoda.
És az én fiam.
Tarts ki!
Dacolj a viharral!
Szeretlek.
Mennünk kell.
- Kérem a kabátodat. - Miért? Mit akarsz tenni?
Félvér szaga van. Azt követik, nem?
- De. - Ha két irányból érzi a szagot,
talán összezavarhatom, és lesz egy kis időnk a menekülésre.
- Anyu, kérlek, ne... - Hé!
Nem lesz semmi baj.
Menjetek! Most!
Hé! Idenézz!
Gyere csak!
Ne!
Anyu!
Per... Percy! Percy, ne!
Jól van?
- Nézd, jön! - Nem tudom.
- Egyedül? - Hogy lehet ez?
- Igen. - Jól van.
Biztosan ő az.
Csitt, Annabeth!
Ébredezik. Menjetek ki egy kicsit, kérlek!
Üdv a táborban, Percy Jackson!
Már vártunk.
PERCY JACKSON ÉS AZ OLIMPOSZIAK
Kezdődjék a játék!
Muszáj volt idejönni, mert apám isten.
Akkor most megkeresem.
A feliratot fordította: Kőműves Erika