Jeg ville ikke være halvblods.
Det er farlig å være halvblods.
Det er skremmende.
Det ender oftest opp med at man blir drept på en smertefull, fæl måte.
Hvis du tror at du kan være en av oss, er mitt råd til deg
å glemme det mens du fortsatt kan,
fordi så snart du vet hva du er...
vil de merke det også, og da kommer de etter deg.
Ikke si at jeg ikke advarte deg.
PERCY JACKSON OG OLYMPIERNE
Jeg heter Percy Jackson. Jeg er tolv år gammel.
Er jeg et problembarn?
Ja, det kan man si. Dårlige karakterer, blir mobbet, alle de vanlige greiene.
Og så er det noen andre greier.
Noen greier som kanskje ikke er så vanlige.
Det er meg, da jeg gikk i andre klasse. Hvorfor var jeg der oppe?
Jeg så noe.
Eller... jeg var sikker på at jeg så noe.
Når du sier at du så noe sånt, havner du på kontoret til denne fyren.
Den gode nyheten er at han sier at det ikke er noe farlig.
Det er bare fantasien min,
men hvis det skjer igjen, må jeg fortelle det til noen.
Det skjedde igjen.
Disse utrolige tingene som så ut som de kom rett fra
historiene moren min alltid pleide å fortelle.
Så virkelige den ene stunden, og den neste...
For en tulling.
Hei, gutter, vil dere høre om alt jeg innbiller meg at jeg ser?
Det er ikke noe man vil si til noen,
så det gjorde jeg ikke.
Men så... skjedde en forandring.
Jeg møtte Grover.
Vi hadde mye til felles.
Bare...
Og ikke bare fordi vi begge var nederst på næringskjeden.
Og vet du hva?
Det føltes bra å prate om de der tingene med Grover.
Jeg kunne nesten tro at de bare var innbilning.
Merkelige, men harmløse.
Frem til den dagen da det forandret seg også.
Frem til den dagen da en av dem kom etter meg.
Det dere ser her er ikke oppdiktet.
Det er ikke fantasi.
Det dere ser her er de sanneste og dypeste delene av dere selv.
Venner... gudene...
monstrene og heltene dere ser i dette rommet
er påminnelser om hva vi er kapable til.
På oppgavearkene deres
vil jeg at dere skal velge ett av emnene...
"YANCY ACADEMY SIN MUSEUMSTUR"
...dere ser her og beskrive det.
Ikke bare hvordan det ser ut...
men hvilken følelse det gir deg.
Hmm? OK, kom igjen.
Hva ser du?
Perseus...
det er meg.
Det er ham du er oppkalt etter.
Var det derfor du oppkalte meg etter ham?
Fordi han var en helt?
Hvorfor sier du at han var en helt?
Fordi han dreper monstre.
Hvorfor synes du at hun var et monster?
Mamma...
Ikke alle som ser ut som helter er helter,
og ikke alle som ser ut som monstre er monstre.
Jeg oppkalte deg etter ham fordi da han var liten gutt,
ble han og moren hans lagt i en trekiste
og kastet på havet av en veldig sint konge.
Alene og redde. Og om natten hvisket moren i øret hans:
"Hold fast, Perseus.
Tross stormen som kom for å knuse oss, for vi er uknuselige
så lenge vi har hverandre."
Og mot alle odds, klarte han...
å finne veien til en lykkelig slutt.
- Percy? - Mamma?
Jeg her her, vennen! Mamma er her!
Mr. Jackson,
du må lære deg å kontrollere deg selv, er det forstått?
- Jeg? - Er det forstått?
Han kan ikke noe for det, Mrs. Dodds. Percy er spesiell.
Nå er det nok.
Ikke bry deg om dem.
Når du er klar til å vite hva gudene har i gjære for deg,
forteller de deg det.
Jeg tror på deg. Og jeg tror du vil trenge denne.
Ikke mist den.
Den er et mektig instrument.
Det er mange teorier om grunnen til at noen mobber andre,
barndomstraumer, en følelse av utilstrekkelighet...
Jeg skjønner at Nancy har problemer,
jeg er lei av at hun lar dem gå ut over meg.
Kanskje det er på tide å gjøre noe med det.
Du kan avtale tid med Mr. Kane. Han er bra på å snakke...
Jeg tenkte heller noe som å kaste Nancy i en container.
Å, nei. Nei, nei.
Nei, en ting jeg vet sikkert om bøller,
er at du aldri må slå tilbake mot dem.
Det høres ikke riktig ut.
Hør her, jeg vet at dette stedet er tøft for slike som oss.
Men vi skal ikke være her for alltid. Det fins bedre steder der ute.
Hoppsan.
Percy...
Ikke gjør det!
Percy dyttet meg!
- Gikk det bra? - Han skubbet Nancy!
Der er du.
Vi er ikke idioter, Percy Jackson.
Mrs. Dodds, hva er i veien?
Det var bare et spørsmål om tid før vi fant deg.
Hvor er den, halvblods?
Hvor er den?
- Er han OK? - Er han død?
Se på øynene hans.
- Gi ham litt rom, takk. - Okey, okey.
Hva skjedde?
Hvor er Mrs. Dodds?
Jeg gjorde ham ikke noe!
- Han dyttet meg. - Fortsett å spise, alle sammen.
Det er greit. Percy trenger bare litt tid.
Jeg skjønner ikke. Var det ingen som så det?
Hvor er Mrs. Dodds?
Percy, det er ingen her som heter det.
OK, alle sammen, nå går vi videre. Spis opp lunsjen deres.
Sannheten... kan være vanskelig å fastlegge,
men i dette tilfellet er sannheten vanskelig å fornekte.
Mr. Jackson, flere av klassekameratene dine så at du og Mr. Underwood
kranglet med Ms. Bobofit,
men du har ikke gitt noen forklaring på hvordan hun havnet i fontenen,
annet enn...
"Jeg rørte ikke Nancy."
Har du ingenting annet du vil si om det?
Jeg rørte ikke Nancy.
OK.
Mr. Underwood? Har du noe å tilføye?
Ja.
Det har jeg.
Vær så god.
Percy hadde sagt til meg tidligere at han ville hevne seg på Nancy
- for alt hun hadde gjort mot oss. - Grover?
Og han sier ikke sannheten om det som skjedde ved fontenen.
- Grover! - Unnskyld meg.
Sier du at du så Mr. Jackson angripe Ms. Bobofit?
Ja, jeg gjorde det.
Dette er ikke lett.
Ikke for deg eller noen av oss.
Jeg er veldig bekymret for deg, Percy.
- Jeg så hva som skjedde ved museet. - Jeg rørte ikke Nancy.
Jeg vet at du ikke gjorde det.
Eller, jeg vet at du tror at du ikke gjorde det.
Har du lyst til å fortelle meg hva du tror skjedde?
Du kan fortelle det til meg. Kanskje jeg til og med forstår.
Vil du vedde på det?
Percy...
Jeg har sett mange unge gå gjennom sånt i min tid,
men av alle dem tror jeg at...
du har den vanskeligste veien å gå.
Jeg tror at du er spesiell.
- Mye mer enn du vet om. - Hold opp.
Greit? Jeg trenger ikke å høre mer om hvor spesiell jeg ikke forstår at jeg er.
Det hjelper ikke. Her kommer skyssen min, jeg skal hjem.
YANCY ACADEMY
Det er ikke noe feil med rørene i bygningen.
- Kanskje du burde gå til legen. - Hvordan vet du jeg ikke er en lege?
Kanskje du burde spise mer frukt.
Hei! Jeg spiser nok frukt. Skal ikke du spise mer frukt?
Hei, Percy.
Hei, Eddie. Jeg beklager det der.
Jeg er på vei ut, du er på vei inn. Det er jeg som burde be om unnskyldning.
Vel... Hall, hallo.
Velkommen hjem, ditt geni.
- Har mamma kommet hjem fra jobb? - Er det alt du har å si til meg?
- Etter du har mislykkes med skolen? - Jeg mislyktes ikke med skolen.
Rektoren din ringte og det var det han sa.
Han sa at du ble sparket ut.
De ringte jo mammas mobil.
- Svarer du på mammas mobil? - Jeg svarer på det som ringer.
Så hvorfor ble du sparket ut? Hmm?
Han sa at jeg angrep en unge på en utflukt.
OK.
Greit, hvis... Men uansett, hvis du skal bo under mitt tak,
- må du følge mine regler. - Ditt tak?
- Mamma er den eneste her som har jobb. - Unnskyld?
Jeg har jobb. Hva ser det ut som jeg gjør akkurat nå?
Taper i fantasipoker.
Det er det du tror fordi du er et barn,
- og du forstår ikke sånne ting som... - Hvor er moren min?
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke hvor moren din er. Jeg er ikke Nostradamus.
Hva er det vi gjør, Percy? Hver gang!
Wow!
Mamma...
Jeg er lei for det. Jeg prøvde virkelig denne gangen, det vet du,
men denne gangen var det ikke min skyld.
Nå er jeg gjennomvåt.
Unnskyld. Jeg er bare så glad for å se deg.
Jeg avbrøt Gabes telefonsamtale med rektoren,
han fortalte hva han tror skjedde med Nancy Bobofit.
Jeg sa at jeg tror på det barnet mitt sier. Det var en kort samtale.
Hei, alt som betyr noe er at du er her nå, OK?
Og at jeg hadde tid til...
å kjøpe en hjemkomstgave til deg.
Mr. Brunner ringte meg også. Han fortalte meg om Grover.
Vil du snakke om det?
Er det noe annet du vil snakke om?
Det var noe som skjedde med meg. Noe har... skjedd med meg flere ganger.
Mer enn bare at tankene mine løper løpsk, og så ble det verre, og...
jeg er redd.
- Gabe? - Mamma.
Jeg vet ikke hvordan dere tror at jeg skal kunne klare å jobbe...
Percy og jeg drar til Montauk.
Jeg... jeg kommer tilbake med bilen søndag.
Når ble det bestemt at dere skulle til Montauk?
Jeg ringte og booket stedet like etter jeg hadde pratet med Yancy.
Hvem er Yancy?
Skolen.
OK.
- Og hvorfor er dette greit for meg? - Fordi på vei tilbake på søndag,
stopper jeg på D’Angelo’s og kjøper smørbrød før kampen begynner,
men hvis du lager bråk nå, drar jeg likevel,
og så spiser jeg både mitt og ditt smørbrød mens jeg hører på kampen
- på radio. - Du vet jeg hater å
- se the Knicks alene. - Jeg også.
Sørg for at de har på chilipepper på smørbrødet mitt, vær så snill...
- Ikke hvis du spør på den måten. - Jeg sa: "vær så snill".
Be om chilipepper på smørbrødet mitt, vær så snill?
Greit.
Ta av skoene før du setter deg i bilen min.
Er det forstått?
Vi har mye å snakke om, men den stormen der ute
blir bare sintere, så vi må dra før det blir verre,
vi snakker ved stranden, OK? Pakk veska, så drar vi.
Hvem er du?
Så svak. Så redd.
Så trist.
Spring av gårde, lille helt,
før du blir skadet.
Vi er framme.
Skal vi telle til tre?
Klar?
En, to, tre!
Jeg fant bra marshmallows, sånne som ikke blir så fort svidd.
Jeg tror ikke vi kan skylde på marshmallows,
det er jeg som ikke klarer å følge med.
Mamma...
Det er noe jeg må snakke med deg om.
Jeg er vant til å føle meg rar, og at verden føles rar for meg.
Som et puslespill der halvparten av bitene er feil.
Jeg prøver virkelig å følge med på alt, men...
så dagdrømmer jeg. Jeg kan ikke noe for det.
Men i det siste...
har det ikke føltes som dagdrømming, men mer...
Jeg vet ikke.
Mer virkelig, kanskje.
Og så var vi på museum, og...
Du så noe.
Noe som føltes virkelig for deg, men ingen andre kunne se det?
Hva sa hun til deg?
Hun? Hvordan visste du at det var en hun?
Vet du hvorfor vi kommer til denne hytta hvert år?
Fordi det er nær septiktankene, så det er billig.
Mamma, hvordan visste du om den greia jeg så?
Vi kommer hit hvert år fordi det var her
jeg møtte faren din.
Faren min? Hva har faren min med dette å gjøre?
For lenge siden...
møtte jeg en mann, her på stranden.
Han var klok, og modig, og snill og...
edel.
Fra første stund jeg så ham, visste jeg at...
at jeg aldri hadde møtt en mann som ham før.
Og så forsto jeg at han ikke lignet noen mann jeg hadde møtt før...
fordi han... ikke var en mann i det hele tatt. Han var en gud.
Ble du forelsket i Gud? Mener du...
mener du... Jesus?
Ikke Gud. En gud. Percy...
historiene...
jeg har fortalt deg om greske guder og helter og monstre, er sanne.
- Mamma... - I de historiene har jeg fortalt deg
om hvordan guder og dødelige av og til fikk barn sammen...
- Mamma, hold opp! - ...barn som kalles halvguder,
og noen ganger blir de kalt halvblods.
Det var det monsteret kalte meg. Mamma, hva er det som skjer?
Du er halvblods.
Og halvblodsfolk er ikke trygge i verden.
De kommer til en viss alder da de begynner...
å forstå hva de er, og onde krefter trekkes til dem.
De vil skade dem før de kan bli
sterke nok til å slå tilbake.
Det er det du har følt.
Det har alltid vært en del av deg, det skulle alltid skje, jeg bare...
- Hvorfor forteller du meg dette? - Percy, jeg forstår at det er vanskelig
å forstå, men du må tro meg når jeg sier at det er sant.
Dette er sprøtt! Jeg er ikke noen gud. Det er noe galt med hjernen min.
Jeg skjønner at jeg er rar, tro meg, jeg skjønner,
men jeg er redd for at noe har blitt helt galt nå.
- Åh, vennen, nei... - Og nå... forteller du historier,
som om det skal gjøre det bra igjen?
Jeg er ikke noen baby! Jeg vet at monstre ikke fins,
jeg vet at guder ikke fins, og jeg vet helt sikkert
at halvguder ikke fins.
Hvem der?
- Mrs. Jackson? Det er Grover. - Grover?
Dette haster litt. Kan noen åpne døra?
Hva gjør han her? Jeg vil ikke treffe ham. Vent, mamma!
Du sa jo vi kunne dra i morgen tidlig.
Beklager, jeg er her tidlig, men jeg hadde ikke noe valg.
Ting har endret seg, utviklingen skjer mye fortere
- enn vi forventet oss. - Tidlig?
Du skulle ha spurt meg før du... Hva det enn er,
- vil jeg ikke høre det, Grover... - Percy...
- OK, det er noe på vei... - Grover.
...og jeg vet det høres fælt ut...
...men det viktigste er å ikke få panikk.
Jeg har ikke panikk.
- Grover! - Bra! Jeg har absolutt ikke panikk heller.
Jeg føler at det går veldig bra så langt...
- Grover! - Hva?
Hvorfor er det ei halv geit i buksene dine?
Å, det er...
Å jøss, hun har ikke fortalt deg om...
- Har du ikke fortalt ham om meg? - Du kom for tidlig.
Så det viktigste er å ikke få panikk.
Vi prater videre i bilen, kom.
Jobben min har vært å lede deg frem til dette øyeblikket.
Det går alltid mye opp og ned for en ung halvgud,
- så det er viktig å gi støtte... - Hvem er du?
- Jeg er Grover. Jeg er din beste venn og... - Hva er du for noe?
Jeg er en satyros. Og din beskytter.
Du er min beskytter?
Jeg fikk deg sparket ut fra skolen,
ellers hadde du ikke overlevd natten.
Det som jager oss nå hadde kunnet finne deg der.
Unnskyld.
Vanligvis kan jeg føle på meg at fare er på ferde, men denne gangen...
Ingen av oss så Dodds komme.
Så du visste.
Den tingen som Dodds ble forvandlet til, så du det?
- Hvorfor sa du ikke noe? - Jeg så noe av det.
Disen holdt henne skjult fra oss helt til det var for sent.
Dis? Hva mener du med Dis?
Disen. Det er sløret som skjuler den magiske verden fra den menneskelige.
Beina mine. Dodds sine vinger. Til og med fraværet hennes,
men den skal ikke skjule ting fra meg.
Det skjer aldri. Det er mektige krefter innblandet her.
Jo snarere vi sender deg til leiren, jo bedre blir...
- Du har vel fortalt ham om leiren? - Ikke ennå, nei.
Leiren er et tilfluktssted for de som er halvblods.
Et trygt sted der du kan lære deg selv å kjenne, og verden
bak Disen.
Det er ikke så langt dit, bare et stykke forbi svingen der.
Hva annet har vi ikke snakket om, mamma?
Er det noe annet du ikke har sagt?
Er det Minotauros?
Når angrepene begynner, slutter de aldri. Dodds var bare begynnelsen.
Nå er det ham. Han er brutal, han er nådeløs.
Han har underbukser på seg.
De mytomagiske kortene var opplæring.
Alt sammen har vært opplæring til det som står foran deg.
Det som står foran meg?
- Gutter... - Ja?
- Jeg er faktisk 24. - Hold dere fast.
Er alle OK?
- Ja, jeg er OK. - OK.
Bortover hit!
Her er det. Der er grensen. Ingen monstre kan komme forbi den.
Percy vil være trygg på den andre siden.
"Percy vil være..." Men vil vi ikke være trygge alle sammen?
Grover, jeg stoler på at du vil beskytte sønnen min, mitt eneste barn.
Ikke bekymre deg, Mrs. Jackson, Percy vil være helt trygg i leiren...
Sverg på det.
- Hva er det som skjer? - Sverg, Grover!
Beskytt ham mot alt og alle som kommer etter ham,
som vil skade ham, som ser skjevt på ham.
- Forstår du hva jeg sier? - Jeg sverger!
- Jeg må gå nå, kjære. - Gå? Hva mener du med det?
Jeg kan ikke være med deg.
Hvorfor kan du ikke det?
Hun er menneskelig.
Du må være tapper nå.
Husk alt jeg har lært deg. Husk historiene jeg har fortalt deg.
- Spesielt historiene, de vil... - Nei!
- ...si deg alt... - Jeg går ikke!
Perseus! Hør på meg.
Det er...
ikke noe galt med deg.
Du er enestående.
Du er et mirakel.
Og du er sønnen min.
Hold fast.
Tross stormen.
Jeg elsker deg.
Vi må dra.
- Gi meg jakka di. - Hvorfor det? Hva skal du gjøre?
Han lukter halvblods og går etter det, ikke sant?
- Det stemmer. - Så hvis han lukter deg i to retninger
samtidig, kanskje jeg kan forvirre ham, kjøpe oss litt tid til å komme unna.
- Mamma, vær så snill, ikke... - Hei!
Det ordner seg.
Løp! Nå!
Hei! Se her!
Kom igjen.
Nei, nei, nei.
Mamma!
Per... Percy! Nei, Percy!
Er han OK.
- Se, han kommer. - Vet ikke.
- Alene? - Er det mulig?
- Ja. - Ja, han er OK.
Det må være ham.
Hysj, Annabeth.
Han våkner. Gi ham litt rom, alle sammen.
Velkommen til leiren, Percy Jackson.
Vi har ventet på deg.
PERCY JACKSON OG OLYMPIERNE
La spillet begynne!
Det var så viktig at jeg kom hit fordi faren min er en gud.
Så, jeg skal finne ham.
Oversatt av: Ann-M. Garsed