Poveștile pe care ți le-am spus despre zei greci, eroi
și monștri... sunt adevărate.
Ești semizeu și semizeii nu sunt în siguranță în lume.
Ajunși la o anumită vârstă, încep să înțeleagă ce sunt.
Și forțe îngrozitoare vor să le facă rău
înainte să devină suficient de puternici să se opună.
Percy va fi în siguranță în tabără, dnă Jackson.
- Jură! - Jur!
Mamă!
Bun-venit în tabără, Percy Jackson! Te așteptam.
PERCY JACKSON ȘI OLIMPIENII
Unde sunt?
Bălești în somn.
Stai liniștit, ești în siguranță.
Chiar s-a întâmplat...
E mare lucru să omori așa un monstru.
- Am vrut să afle... - Ai văzut?
Ai văzut ce a pățit mama?
Am văzut.
Îmi pare rău... pentru...
tot.
Eu trebuia să te apăr, să ajungi aici în siguranță.
Dacă-ți spuneam adevărul mai curând,
- ...mama ta mai era... - Te rog, termină.
- Știu că nu e ușor, dar vreau să vorbim. - Eu nu vreau.
Trebuia să mă aduci aici viu.
Deci ți-ai făcut treaba.
Unde te duci?
Era așa important să ajung aici fiindcă tata e zeu.
Mă duc să-l caut.
Da, dar nu e așa simplu.
Mă scuzați, sunt Percy Jackson, sunt nou...
Te caută Peter Johnson!
Nu așa mă cheamă, dar... Căutam administrația.
- Sau pe cine e șef aici. - Stai așa!
Stai! Percy, el e domnul D, directorul taberei.
Domnule D, el e Percy Jackson.
Da, Grover, l-am auzit de prima oară.
- Pe bune? - Bun...
Nu te lua la colți cu tipul ăsta.
- El se ia de mine! - Percy, D vine de la Dionis.
Ăla e Dionis.
Cum adică Dionis?
- Zeul Dionis? - Da.
- Glumești! - Nu.
Mă scuzați, Alteță...
Cred că tata e pe undeva pe aici.
Nu știu cum să-l caut, nici cum îl cheamă nu știu.
Dar cred că ar trebui să vorbesc cu el.
Chiar am nevoie acum.
Mă puteți ajuta?
Sincer...
Cred că pot.
Fiule.
- Tată? - Da, Peter.
- Percy. - Exact.
Acum, înainte să ne cunoaștem,
vreau să faci ceva foarte important pentru mine.
În cambuză,
e o sticlă de Château Haut-Brion din 1985.
Mi-o aduci, te rog?
Asta e tot ce ai să-mi spui?
- Domnule D, chiar dacă Percy ar fi... - Gura, Grover!
E un moment frumos, nu-l strica.
Cambuza e într-acolo.
Adu-mi sticla și vorbim despre ce vrei tu.
Despre tine, despre mine... cui îi pasă?
- Percy... - Dle Brunner?
Dl Brunner e, de fapt, Chiron.
Responsabil cu activitățile, instructor nemuritor de eroi...
Mersi, Grover, mă ocup eu.
Percy, cred că ți-e greu să digeri toate astea.
Nu, e-n regulă. Dv. sunteți cal,
tata vorbește cu mine doar dacă-i aduc de băut...
- Totul pare perfect normal și rezonabil. - A, nu!
Domnul D nu e tatăl tău.
- Aș putea fi! - Dar ești?
De ce trebuie să strici tu tot?
Domnul D știe că Zeus i-a interzis să consume alcool.
Și că semizeii pot face lucruri pentru zei pe care zeii n-au voie să le facă ei.
Domnul D profita de chestia asta.
Percy...
Vino cu mine și o luăm de la capăt.
Grover, lasă-ne o clipă, te rog.
Nu-mi miroase a bine...
Ce, succesul?
L-ai adus pe puști viu în tabără. Nu despica firul în patru.
Da, dar e...
Asta e o vale sacră, Percy. Oamenii n-o pot vedea.
Monștrii nu pot intra în ea.
Lumea n-o poate atinge.
S-a avut mare grijă să fii adus aici. Și s-au făcut mari sacrificii.
Așteptați-mă!
Trebuie să-ți spun ceva.
Ți-am pierdut pixul-sabie.
- Sper că mai aveai. - Caută în buzunar!
Nu, l-am pierdut ieri-noapte, pe deal.
Caută în buzunar!
Dacă nu-l dai tu de bunăvoie, își va găsi mereu drumul spre tine.
Obiectele magice nu respectă legile fizice ale lumii obișnuite.
Pixul tău, scaunul meu cu rotile, toate fac parte din lumea tatălui tău,
cum faci și tu acum.
Vreau să-ți arăt ceva.
Douăsprezece cabane, pentru 12 zei olimpieni.
Fiecare cabană îi găzduiește pe copiii revendicați de zeul respectiv.
Super. Eu unde sunt?
Tu n-ai fost revendicat, Percy.
Și când voi fi revendicat?
Zeii își dezvăluie planurile când vor ei, nu mai devreme.
Tatăl tău te poate revendica mâine, săptămâna viitoare...
- Sau... - Niciodată.
Nici acum nu vrea să aibă de-a face cu mine.
Ce caut aici? Nu am loc.
Ba ai loc!
Aici.
La Hermes, zeul călătorilor.
Cabana sa îi găzduiește și pe copiii lui, dar și pe cei nerevendicați.
- Oameni buni! - Stai puțin...
Oameni buni, atenție un pic!
El e Percy Jackson. Ocupați-vă de orice are nevoie.
Știu că te simți neputincios, dar nu ești. Toate ți se vor arăta cu timpul.
- A sărit acolo! - Îl văd!
- Da! - E acolo, sus!
Cred că el e cel care a ucis Minotaurul.
Dacă vrei să te iei de mine, ia-te mâine.
Nu mai pot azi.
Am auzit ce ai pățit pe deal și...
voiam să spun că-mi pare rău.
Știu prin ce treci, crede-mă.
Eu sunt Luke.
Percy.
Iar le-ai zgândărit...
Da...
Ești prea exigent cu tine, Grover.
Întotdeauna ai fost.
Nu fi speriat!
Fii sincer și atât.
Bine.
O să trebuiască să alegi una.
Scuze că vă întrerup! Puteți vorbi acum?
- Nu! - Da, spune.
Sally Jackson...
Cred că știu ce a pățit.
N-am mai văzut Minotaur să strivească oameni,
dar presupun că se storcesc,
cam ca o banană veche.
- Grover... - Dar ea s-a evaporat.
Ca un monstru.
Așa că am întrebat Sfatul Satirilor. Au mai auzit de așa ceva.
Când un muritor e foarte aproape de moarte,
Hades însuși poate să-l...
Da, știm.
Dar nu i-ați spus nimic lui Percy.
Nu. Nimeni n-o să-i spună nimic.
Dar nu merită să știe adevărul?
Grover, adevărul poate fi periculos... dacă nu e tratat cu grijă.
Nu vreau să-l mai mint!
Ei, na... Aici sunt implicate forțe uriașe, băiete.
Forțe care au mai distrus Pământul și sunt pe cale să-l distrugă iar.
Dacă nu vrei să-ți minți prietenul, țeapă! Îți sugerez să stai departe de el.
Pentru că nu-ți permit să-i spui nimic. Ai înțeles?
Te-a lăsat aici, fără nimic.
Știu cum te simți.
Vrei ce ți-a fost răpit.
Vrei dreptate!
Ești bine?
Super.
Toți le avem, să știi.
Coșmaruri intense și recurente. E normal aici.
La fel și visarea cu ochii deschiși, ADHD-ul, dislexia...
Semizeii procesează realitatea altfel decât oamenii.
Pentru prima oară în viață, ești ca toți ceilalți.
Și tu ești...
- Nu-ți cunoști... - Dacă sunt nerevendicat?
Nu, Hermes e tatăl meu.
Oricum, suntem în aceeași barcă.
De ce se acceptă așa ceva?
De ce ne aduc aici și apoi ne ignoră?
Dacă stai prea mult să te gândești de ce fac zeii ce fac,
o s-o iei razna.
Nu-ți mai face griji și te vei putea bucura
de ce oferă locul ăsta.
Și ce oferă?
Glorie.
Semizeii au luptat mereu pentru glorie. Îi spuneau kleos.
E o chestie care se leagă de numele tău.
Ți-l face mai mare, înfricoșător și important.
Oamenii ascultă când vorbești, se străduiesc să-ți fie prieteni
și nu se iau de tine.
Termină, Clarisse, abia azi a venit.
Ăsta e puștiul care l-a ucis pe Minotaur?
Da.
Cum să nu... Vrei atenție, fraiere?
Fii pregătit pentru ea!
- Ce drăguță e... - Copiii lui Ares.
- Îl moștenesc. - De tine de ce nu se iau?
- Știu că nu e bine. - Luke e cel mai bun spadasin.
Te lasă în pace datorită gloriei?
Dacă o obțin, Clarisse nu se mai ia de mine?
- Exact. - Și lumea o să mă creadă grozav?
Într-un fel, dar...
Și tata va fi obligat să mă revendice?
Nu poți obliga zeii să facă nimic.
Da, dar i-ar fi mai greu să pretindă că nu exist, nu?
- Poate. - Super! De unde începem?
O sursă bună de glorie sunt abilitățile.
Trebuie să aflăm la ce ești bun.
Să fim bine înțeleși,
n-am mai făcut așa ceva și pare super periculos.
Și uciderea Minotaurului a fost pentru tine o premieră.
Eu n-aș face-o.
Să mai încerc o dată?
Nu!
Hai!
Există un zeu al dezamăgirii?
Să-l întrebăm dacă-i lipsește un copil!
Oizys. Nu e zeu, e zeiță.
Dar nu e zeița dezamăgirii,
cât zeița eșecului.
O să aflăm la ce ești bun, sunt sigur!
- E rândul nostru. - Pentru ce?
Să aducem ofrande.
Zeilor le place mirosul, le atrage atenția înainte să te rogi.
Le place mirosul de macaroane arse?
Nu, mirosul milogelii.
Arzi ceva la care ții mult.
Astfel, văd că te rogi fierbinte și te ascultă.
Bună, mamă!
Nu știu dacă fac bine, sper că mă auzi.
Nu-ți plăcea chestia asta.
Când suna telefonul
în seara de după ce mă lăsai la o școală nouă.
Îți spuneam că am colegi groaznici.
Că vreau acasă.
Vestea bună e...
că nu de-aia îți vorbesc.
Sper că stai jos, dar...
Cred... că mi-am făcut prieteni aici.
Prieteni pe bune.
Cred că mă plac.
Ca să vezi!
El nu e aici.
Tata. Nu și-a făcut apariția.
E una că mă ignoră pe mine, dar n-are voie să te ignore pe tine.
O să-l oblig să vină.
O să-l oblig să mă vadă.
Să ne vadă pe amândoi.
Bună! Nu puteți să dormiți?
Fiecare nou-venit de aici se crede special.
Tu te crezi special?
Nu.
Zi-mi că ai inventat chestia cu Minotaurul și te las în pace.
N-am inventat nimic!
Unii trebuie să învețe cu bătaia.
Pot să-ți explic.
Nu, nu poți.
Bine.
- Stai, te cunosc! - Ba nu mă cunoști.
Erai la infirmerie în noaptea aia.
Da. Mă cheamă Annabeth.
Mă urmărești, Annabeth?
- Da. - Bun...
De ce?
Așteptam să văd dacă se întâmplă așa ceva.
- Ca să știu dacă poți să mă ajuți. - La ce?
Să câștig la Fură Steagul.
O să-ți placă! E un pseudorăzboi cu toată tabăra.
Învingătorii culeg laurii.
Annabeth e consilieră-șefă la cabana Atenei.
Ne-a dus la victorie de trei ori. E mult de când a câștigat cineva de patru.
Era acolo, în baie.
A zis că aștepta să se întâmple așa ceva.
Annabeth vede altfel lumea. E mereu cu șase mutări înaintea tuturor.
- Fii înțelegător cu ea. - De partea cui ești?
A ei, întotdeauna. E surioara mea.
Să-ți spun de la început...
Înainte de tabără, umblam cu o clandestină pe care o cunoscusem pe drum.
O chema Thalia.
Ce-i aia „clandestină”?
Demult, Zeus, Poseidon și Hades
au văzut că fiii lor sunt prea puternici și au făcut un pact să nu mai aibă copii.
L-au respectat multă vreme, până când Zeus l-a încălcat.
Până la Thalia.
Clandestinii atrag după ei necazuri. Monștri peste tot,
o luptă permanentă pentru supraviețuire.
Într-o zi, am găsit o fetiță ascunzându-se pe o alee.
Era Annabeth. Nu știam dacă e bine s-o luăm cu noi,
s-o expunem la atâtea pericole.
Până am văzut-o luptând.
Thalia a murit.
Dar eu și Annabeth am supraviețuit.
Și de atunci suntem ca frații.
M-a urmărit de când am ajuns aici. De ce?
Annabeth e cea mai pricepută războinică din tabără.
Nu mai trebuie decât să-și găsească o odisee.
Și ce legătură are asta cu mine?
Chiron îi promite de ani de zile
că va veni un semizeu sortit să pornească într-o odisee
pe care nici el n-o poate opri.
Și ea i se va putea alătura.
Annabeth urmărește fiecare nou-sosit, sperând că el e acela.
De obicei se dă bătută după o zi-două, dar pe tine te urmărește încă.
Poți s-o rogi să termine?
Sigur că da. Dar dacă are dreptate?
Eroi...
a sosit timpul.
Începe Jocul!
Prima echipă care fură steagul advers și trece râul cu el e învingătoare.
Ca întotdeauna, fără mutilări și ucideri.
Sper că aceste reguli vor fi respectate.
Aveți voie cu obiectele voastre magice.
- Oricine nu este rănit... - O să fie bine.
- ...trebuie să participe. - La treabă!
- Prizonierii pot fi dezarmați... - Tot nu știu ce trebuie să fac.
- ...dar nu legați sau cu căluș. - Poate nu-mi trebuie sabie.
Să înceapă jocurile!
Îmi trebuie sabie.
Avem 20 de minute până sună a doua oară și începem.
- Știi ce să faci? - Da, să trăiți.
Auzi, simți că e o zi câștigătoare?
Ne vedem la final.
Companie, marș!
Tu nu, dragule. Tu vii cu mine.
Înainte!
- Înainte! - Pe poziții!
Sunt bine. Dar mersi că stai acolo și te uiți.
Uite ce e, te înțeleg.
Te pricepi mai bine ca mine. Dar am nevoie să-mi meargă bine azi.
Nu pot să-ți explic, dar trebuie ca tata să mă vadă descurcându-mă bine.
Dacă te aștepți să știu să fac o chestie
la care nu mă pricep...
Nu-mi permit s-o dau în bară acum.
Tot nu înțelegi care e rolul tău, nu?
La treabă!
Stai așa, ce?
Cadou de la mama. Nicio grijă, o să te descurci grozav.
La ce să mă descurc grozav?
Ne dăm bătuți!
Ne mișcăm repede. Drept prin pădure până la steagul lor!
Clarisse vânează prin pădure în primele ore, știi.
- O să ne taie calea. - Annabeth are un plan. Se ocupă Percy.
Când vine vremea, o să fie pregătit. Știu.
- Steagul e într-acolo, nu-i aici. - Știm.
Gloria e bună.
Dar răzbunarea e mai dulce!
Nu ne schilodim, e singura regulă.
Da, cred că o să stau o vreme fără desert.
O să supraviețuiesc.
Crezi sau nu, nu vreau să te schilodesc sau să te omor.
Vreau doar să recunoști că ai mințit.
M-aș simți mai bine. Ești pregătit?
Cred că răspunsul e nu.
Înapoi!
Nu!
Da!
N-a fost rău, eroule!
- Ai fost aici de la început? - Da.
Ai fost aici și nu m-ai ajutat deloc?
- Da. - De ce?
Uite ce e, Percy...
Îmi pare rău.
Ce e cu tine?
Nu înțeleg.
Te cheamă tatăl tău.
Ai fost revendicat de Poseidon, Cutremurătorul, Aducătorul de Furtună.
Percy Jackson, fiul lui Poseidon!
Ca fiu clandestin al zeului mării,
ești unic între semizei.
Și unica speranță a tatălui tău de a împiedica un război.
De luni de zile, Zeus și Poseidon se sfădesc
din cauza Fulgerului.
E simbolul autorității lui Zeus și a fost furat.
- Cine l-a furat? - Tu.
Ce?
Zeus caută un hoț și vede un puști clandestin
revendicat de fratele lui invidios... Nu dă bine, puștiule.
Dar n-am făcut nimic!
Sigur că n-ai făcut, dar tatăl tău are nevoie de ajutorul tău.
Zeus i-a dat un ultimatum:
dacă nu înapoiază Fulgerul în șapte zile, până la solstițiul de vară...
va fi război.
Asta e odiseea ta. Trebuie să pleci îndată!
Să plec? Unde?
Zeus e rege în Olimp și lui Poseidon nu i-a plăcut asta niciodată, dar...
mai au un frate, care le poartă râcă amândurora.
- Hades. - Da.
Fulgerul e la Hades, în Infern.
Știu că sună descurajant.
Dar nu vei fi singur. Odiseele se fac în trei.
Vă doresc multă baftă să-i găsiți, pentru că eu nu mă duc.
Poseidon te-a revendicat. Și asta e voința lui.
Poseidon m-a ignorat de când m-am născut!
- Ești fiul lui. - Sunt fiul lui Sally Jackson!
Cine e Sally Jackson?
E mama, căreia i-a păsat de mine.
E cea care s-a lăsat ucisă ca eu să ajung aici, în siguranță.
E în joc soarta lumii!
- Vei accepta odiseea! - Ba nu!
- Oameni buni! - Ba vei...
- Grover, nu e momentul. - Îmi pare rău, dar am vești.
- Grover... - Sally Jackson trăiește.
A părut că a murit, dar n-a fost așa.
- Grover... - Mama ta a fost răpită...
de Hades.
Ceea ce înseamnă că e cu el acum, în Infern.
Acolo vor și ei să te duci, nu?
Dacă o găsești...
Cred c-o poți aduce înapoi.
Când plecăm?
PERCY JACKSON ȘI OLIMPIENII
Maia.
Încântată de cunoștință, fiu al lui Poseidon.
Eu sunt Meduza.
Subtitrarea: Vasile Dimitriu