I Jersey sa jeg at Orakelet hadde sagt at oppdraget ville mislykkes.
Mislykkes med å redde det viktigste av alt.
Det kan bety forskjellige ting.
Fra begynnelsen av var jeg en gave til min far. Det er slik Athene gjør det.
En stund ble jeg behandlet som en gave.
Faren min har hatt sjansen. Du har ærlig talt gjort mer for meg
de siste få dagene enn faren min noensinne har gjort.
Forsiktig. Nå kaller du meg snart venn.
Jeg har sjansen til å redde moren min. Jeg kan ikke la noe stoppe meg.
Faren din er her.
Han har alltid vært her.
Stol på ham. Bare pust.
PERCY JACKSON OG OLYMPIERNE
De ser på oss.
Ja.
Så det er best å komme oss herfra, tror du ikke?
POLITISPERRING, INGEN ADGANG
Du, de ser rett på oss.
Hva?
Kom igjen.
Vi må finne Percy.
- Annabeth... - Han er i live.
Det vet jeg.
Percy!
Hei.
Jeg er lei for at jeg dyttet deg i trappeoppgangen.
Bare å høre meg selv si det høres forferdelig ut,
men jeg... jeg visste at du ikke skulle gå med på det, og vi hadde ikke tid...
Så...
du er visst ikke så død.
Der overrasket jeg dere.
Hva skjedde?
Kort versjon: vi må dra til Santa Monica.
Hva, mener du nå?
Faren min skal møte meg der.
Han skal hjelpe oss.
OK. Bare ett problem med denne planen.
Politiet tror at vi krasjet et Amtrak-tog,
og gjorde det der etterpå.
- Pol... Er politiet etter oss? - Ja.
Blir det ikke vanskelig for oss å reise med tog da?
Eller buss?
Eller noe annet man trenger billetter til?
Dere.
Jeg tror dette oppdraget blir tøffere enn vi trodde.
Jeg har tenkt litt.
Jeg stjal ikke lynmalen, og ikke dere heller.
Vi er ganske sikre på at Hades har lynmalen,
men han kan ikke ha stjålet den selv.
Jeg mener, vi vet ikke engang hvem som faktisk har stjålet den,
eller hvorfor, eller hvor dypt dette går.
Jeg er den siste til å innse dette, ikke sant?
- Ja. - OK, så...
kanskje jeg ikke var helt med på dette i begynnelsen,
men siden jeg var i elven...
føles alt annerledes på en måte.
Han reddet meg.
Faren min.
Jeg hadde vel aldri trodd at han skulle gjøre noe sånt for meg.
Så kanskje jeg må ta ting mer på alvor nå.
Bil.
Ikke bil, men en motorsykkel.
La den kjøre forbi. Kom.
Vi prøver ikke bare å få tak i noe.
Jeg tror vi må være detektiver også.
Ja.
Hvorfor er du rar mot meg igjen? Jeg trodde vi hadde sluttet med det.
- Jeg er ikke rar. - Jo.
Du har vært rar siden vi forlot buen.
Nå skjønner jeg.
Det trenger ikke å bety noe.
At du klemte meg.
- Åh, jøss. - Vi er jo liksom venner nå.
Det er vel noe venner gjør.
- Jeg tror det i hvert fall. - Jeg så Skjebnekvinnene.
Jeg så De tre skjebnekvinnene ved buen, og jeg så Atropos klippe av en tråd.
Og det er ikke bra, eller...?
Skjebnekvinnene spinner livstrådene til alle levende vesener.
- Ser du dem klippe av en tråd... - Betyr det at en av oss skal dø.
- Vi skal alle dø før eller senere. - Snart.
Det er en advarsel.
Et omen.
OK. Dere, vi må snakke om hele denne skjebnegreia.
Tre gamle damer med et garnnøste kan ikke vite hva som skal skje.
Det jeg velger å gjøre endrer det som skal skje,
og jeg kan velge å gjøre hva jeg enn... vil.
Trenger dere hjelp?
Unnskyld meg?
Jeg spurte om dere trenger hjelp.
Nei. Nei. Vi... vi har det bra.
Men vi setter pris på tilbudet. Ha det godt.
Dere ser ikke så bra ut.
- Vi vil ikke ha noe av deg. - Sikker på det?
For dere er jo så langt etter skjema.
Sommersolverv er jo bare noen få dager unna.
Og selv om jeg gjerne hadde sett en bra krig bryte ut,
som den eldre fetteren deres,
føler jeg at jeg kanskje vil gi dere en hjelpende hånd.
Fetter?
- Ares. - Du er vel Athenes unge.
Må alltid være den smarteste i gjengen.
Hvorfor vil du hjelpe oss?
Hvordan vet du engang hva vi holder på med?
Fordi jeg holder på med akkurat det samme som dere.
Zevs har sendt alle barna sine på leting etter lynmalen også.
Hør her, dumminger. Jeg er sulten.
Det er en halvbra kafeteria lenger framme.
Hvis dere vil ha min hjelp, møt meg der. Somle ikke.
Jeg venter ikke evig.
Er det fetteren min?
Hva slags familie er dette?
Kom igjen.
Det må være rett sted.
Et øyeblikk, skal bare starte en krangel på Twitter.
Ingenting gjør meg lykkeligere enn en god, gammeldags
brenne-alt-ned-krangel.
OK, ferdig.
Oppdraget deres vil mislykkes.
Spør meg hvordan jeg vet.
- Det mislykkes ikke. - Jo da.
Først og fremst...
MOR BORTE, SØNN MISTENKT
Percy var alltid vanskelig,
men jeg hadde aldri trodd at han var kapabel til noe som dette.
Hvem er det?
- Stefaren min. - Ødeleggelsen av...
- Hva gjør han? - ...buen, og...
- Vent. - ...du tror han også kan
ha vært innblandet i din kones forsvinning?
En så fordervet unge? Hva skulle han ikke finne på?
- Hva? - Sprøtt, ikke sant?
FBI sender allerede rundt et bilde av deg.
Det er en Camaro. Jeg elsket... Vi elsket den bilen.
Så høyt.
- Stopp. - Jeg skal drepe ham.
Jeg visste jeg ville like deg.
Men sjansen for at dere tre idioter
kan haike helt til L.A. uten å bli arresterte er lik null.
Hvorfor sitter du her da?
Hvis det er meningen at du skal lete etter lynmalen også,
burde du ikke være ute på leting da?
Du er visst ikke redd for noe.
Spiller ingen rolle. Uansett om lynmalen blir funnet eller ikke,
skal Zevs gå i krig mot Poseidon.
Nei.
Orakelet sa at hvis vi returnerer lynmalen, blir det ikke krig.
Var det det hun sa? Eller det Chiron sa at hun mente?
Ja.
Du er ny i familien, småen, så jeg skal fortelle deg hvordan vi gjør ting.
Årevis før jeg ble født, spiste bestefar Kronos tantene og onklene mine.
Ja. Så fikk faren min ham til å kaste dem opp igjen,
og kuttet ham i en million biter og kastet dem i et bunnløst hull,
så det satte liksom tonen helt fra start.
Olympiere slåss. Vi bedrar. Vi stikker folk i ryggen.
Vi dytter andre ned trappen for å komme først.
Og det er derfor jeg er så glad i familien min.
Min far vet han ikke får denne lynmalen tilbake med oppdrag og blind jakt.
Han vet at det skal bli krig.
Og jeg tror ærlig talt det er greit for ham.
Jeg tror han synes det er på tide med en krig, så det blir krig.
Er det ikke fint?
Vi skal fullføre oppdraget.
Vi skal stoppe krigen.
Du sa at du kan hjelpe. Kan du?
OK, hør her. Det er en fornøyelsespark lenger framme.
Jeg la igjen skjoldet mitt der. Hvis dere får tak i det til meg,
sørger jeg for at dere kommer fram til underverdenen før lunsj i morgen,
med en plan for å invadere Hades' palass.
Du la igjen skjoldet ditt? Glemte det på pariserhjulet, eller?
OK. Kvitringen din var morsom til å begynne med,
men nå blir jeg snart lei.
Har vi en avtale, eller må jeg drepe dere alle tre
slik at jeg kan spise i fred?
OK.
Flott. Én betingelse.
Jeg må virkelig få skjoldet tilbake,
så jeg beholder satyrosen her som sikkerhet så dere ikke stikker av.
- Hva? Nei. - Greit.
Kommer ikke på tale.
- Vi skiller ikke lag igjen. - Det er OK.
Hvis han ville drepe oss, hadde vi vært døde.
Kan jeg gå til døra med dem?
Hør her. Hold ham på avstand. Han vil prøve å terge deg opp
- og påvirke deg, ikke la det skje. - Det er OK.
Jeg mener det.
Jeg vet hva jeg gjør.
Gå. Finn skjoldet.
Jeg er her når dere kommer tilbake.
VELKOMMEN TIL BADELAND
Jeg har ikke sett mange skrekkfilmer,
men dette ser ut som akkurat et sånt sted
man bør unngå.
Jeg har aldri sett en film.
Men jeg tar deg på ordet.
Aldri?
Hva mener du, "aldri" som i "aldri"?
Aldri betyr jo aldri.
Vel, hvis vi begge ennå er i live om noen dager,
må vi gjøre noe med det.
Du har misset mye.
Men i mellomtiden må vi nok få dette unnagjort.
Vent, Percy, stopp.
- Hva skjedde nå? - Bare stå stille.
Vent et øyeblikk.
Der i mekanismen,
- er det overjordisk bronse. - Så fascinerende.
Annabeth, hva er det som skjer nå?
Overjordisk bronse er det sverdet ditt er laget av.
Hvis du er menneske, går det rett igjennom deg.
Hvis du er et monster eller en halvgud...
- Men hva gjør den der? - Godt spørsmål.
Dette er ikke noen vanlig fornøyelsespark.
- En gud har bygget den. - Hva slags gud bygger fornøyelsesparker?
Hefaistos.
Hvorfor bygger Hefaistos fornøyelsesparker?
Kanskje som en fornøyelse?
- Det er ikke morsomt, Annabeth. - Det er litt morsomt.
Se på det.
- Så kult. - Annabeth!
Bare slapp av, jeg tar hånd om det.
OK.
Jeg forstår dette. Bare...
press deg igjennom.
- Presse? - Jepp.
Var det ikke du som nettopp sa: "Skjebnekvinnene sier en av oss
skal dø, og det er alvor?"
- Percy? - Ja?
Bare press.
Hva var det?
Maskinen er ikke laget for å skade oss, bare skremme oss. Det er en test.
Hefaistos ville vite det
når noen av oss kom og rotet rundt på lekeplassen hans.
Nå vet han vel det.
Vi har møtt hverandre før.
Jeg har vært med lenge, gutt. Møtt veldig mange.
Jeg er 24.
Bra for deg.
Vi møttes på solvervet. På Olympos.
- Demonstrant. - Jeg var ikke med og demonstrerte.
Jeg er fan.
Jeg tror du har forvekslet meg med en annen.
Nei, det har jeg ikke.
Satyroser spiser tofu.
Satyroser dyrker blomster.
Satyroser synger sanger om følelsene sine. Satyroser er ikke fans av meg.
Satyroser er naturens barn.
Naturen er brutal. Voldsom, ikke sant?
Ubehagelig, kanskje, men likevel sant.
Du representerer alt det der.
Det respekterer jeg.
Er du en slags andre verdenskrig-nerd eller noe?
Du har kanskje sett Redd menig Ryan?
Jeg foretrekker fiskekrigen.
Hummerkonflikten.
Tre hundre og trettifem års krigen.
De bortglemte.
Nesten ingen døde i de krigene.
Jeg liker de mykere greiene dine.
Overveldende kraft og rask overgivelse er kult på en måte.
Ingen snakker om sånne lenger.
De burde gjøre det.
Hvor var det vi møttes nå igjen?
Åh, wow.
Se på det.
Håndverkets gud skapte virkelig dette.
Har du sett noe sånt før?
Hvis håndverkets gud eier dette, hva gjorde krigsguden her da?
Er de ikke fiender?
Så hvorfor dro han fra skjoldet sitt?
Hvis jeg må gjette...
- har Ares alltid hatt en greie med... - Afrodite.
Hun er Hefaistos' kone.
Åh, du tuller. Møtte han henne her? I parken til mannen hennes?
Så dårlig gjort.
De ble oppdaget, og han måtte flykte i en fei.
Noe Ares fortalte sannheten om...
var at denne familien er et rot.
KJÆRLIGHETENS SPENNINGSTUR
Ikke engang prøv å si at dette ikke blir rart.
Har ikke sagt noe.
Jeg vet at du tenker det.
Det må ha vært her Ares og Afrodite ble tatt.
Skjoldet er sikkert der inne.
Vi må bare hente det.
Greit. Vi går og prøver den nifse spøkelsesturen. Hvorfor ikke?
Hva er det som skjer akkurat nå?
Jeg tror jeg har hørt denne før.
Hos kjeveortopeden, kanskje?
Jeg kjenner det igjen.
Historien om Hefaistos.
Hera avviste ham.
Afrodite avviste ham.
Moren min fortalte meg ofte om dette. Jeg husker det.
Hun sa...
Hva da?
Hun sa at det er slik gudene behandler hverandre.
Det er sånn familien deres er.
Hvorfor ville du ikke si det først?
Hun prøvde å holde meg unna dere.
Kanskje du hadde rett.
Kanskje hun burde ha forberedt meg bedre.
Kanskje det var nettopp det hun gjorde.
Sånn at når du kom til oss, ville du være annerledes.
Der er det. Skjoldet til Ares.
Hopp!
Percy!
Trakk du meg nettopp opp med den der vannkraften din?
Nei.
- Gjorde du... - Jeg vet ikke. Kanskje?
Lærer meg det litt etter litt.
Hvordan skal vi få det ned?
Disse tingene er koblet sammen.
Det er en maskin, men hvordan starter vi den?
Jeg hater barn. Alle barn.
Jeg hater mine egne barn.
Kanskje mindre enn andre barn, men liker dem likevel ikke.
"Se hva jeg har laget!"
"Hvorfor fins sommerfugler?" "Jeg har vondt i kneet."
Jeg elsker jobben min, men den kvelden
når alles unger kommer på vintersolvervet, og
jeg må sitte og se på "forestillingen" deres.
Den kvelden er den aller verste hele det året, hvert år.
Spesielt denne, virker det som.
Siden en av ungene stakk av med lynmalen på en eller annen måte.
Sier du, ja. Hvem vet hvem som tok den?
Det er mange som hater faren min nok.
Kanskje det. Men ikke mange som skulle klare det.
Noen Hades kunne ha rekruttert til jobben.
Sier du.
Og noen som hadde kunnet forsvinne lenge nok
uten å bli savnet,
freidig nok til å trosse Zevs, slu nok
- til å finne tak i den... - Hold opp.
Ikke alt er et puslespill som må bli løst.
Du er som søsteren min.
Har hun alltid vært sånn?
Hvem da?
Søsteren din.
Athene.
Hva mener du?
Må alltid gjøre ting mer kompliserte enn nødvendig
slik at folk tror hun er smartere enn dem.
Takk! Det kan ikke bare være meg som ser det, ikke sant?
- Nei. Ikke i det hele tatt. - Det føles jo sånn av og til.
Og ærlig talt, hun er den smarteste? Seriøst?
Hvis hun er så intelligent, forklar ugla. Hun prater med den hele tiden.
En fet, ekkel liten gnager med fjær. Den er liksom hennes beste venn.
Og vi er så sikre på at hun er et geni, men jeg, uten ugle, er ikke det?
- Nettopp! - Folk ser bare
det de vil se, og ignorerer alt annet
som ikke passer til det
- de vil tro på. - Akkurat!
Som at du er den som har funnet lyntyven, ikke hun.
Hva mente du med det?
- Med hva? - Funnet tyven.
Begge vet at vennen din ikke stjal lynmalen.
Ja, men Zevs tror han gjorde det,
- og det er vel det som er viktig? - Hold kjeft.
Det var en gave med skjult formål.
Hefaistos ga den til Hera,
men så snart hun satte seg, kom hun ikke opp igjen.
Alle gudene prøvde, men maskinen var for smart.
Den var for sterk.
Det var for mye.
Til og med for dem.
Til slutt sa de at hvis Hefaistos slapp Hera fri,
skulle Afrodite bli hans kone.
Stolen er handelen.
Den ene av oss setter seg, og den andre får skjoldet.
- Jeg gjør det. - Hva? Vent litt.
Den som setter seg ned, kommer seg ikke ut.
- Det er vel klart. - Ja, jeg ba deg vente.
Vi er ikke ved buen, din tarehjerne. Du dytter meg ikke
- ut i trappeoppgangen igjen. - Jo.
Jeg lar det ikke skje igjen.
- Skal ikke være sånn. - Det er derfor du er her.
Hva sa du?
Da jeg valgte laget mitt,
sa jeg til Chiron at jeg trengte noen som skulle ofre meg
hvis oppdraget krevde det.
Han var enig.
Det var deg.
Du hadde rett.
Kan ikke tro det, men Skjebnekvinnene hadde rett.
Vi kan ikke unngå dette.
Vi klarte det så vidt ved buen, men...
kanskje dette ikke er noe man kan unngå for alltid.
Orakelet valgte deg.
- Gudene valgte deg! - Hold opp! Det handler ikke om det.
Hva handler det da om, om ikke det?
Du er bedre til dette enn meg.
Det er du bare.
Og det vet du.
Jeg ønsker oppdraget ville lykkes på en annen måte, tro meg.
Jeg vet bare ikke hvordan.
Du må love meg noe.
Jeg forlater ikke underverdenen uten moren din.
Takk.
Jeg må spørre, når oppdraget er fullført,
kan du kanskje stikke innom her og prøve å få meg løs?
Tror du at du må spørre?
Ville bare forsikre meg.
Dette er rart.
Den er...
varm.
Dette er en dårlig idé. Reis deg opp.
Jeg kan ikke.
- Percy, kom deg opp, seriøst. - Det er OK.
Jeg er OK.
Jeg er...
Trenger du hjelp?
Trenger du hjelp med å finne veien ut?
Sånn, ut med deg.
- Jeg drar ikke uten vennen min. - Det er ikke sånn det virker.
Det er liksom en enveisgreie. Kan ikke gjøres ugjort.
- Hvordan vet du det? - Fordi det var jeg som bygget den.
Jeg forlater ikke vennen min her.
Og hvis du ikke vil hjelpe meg,
kan du i det minste la meg være i fred så jeg kan konsentrere meg?
Uansett hva broren min har sagt om meg,
er jeg ikke noen man kan herse med.
Jeg vet at moren din var misfornøyd med deg nylig.
Vi vet begge hvordan hun er.
Men dette er stort.
Til og med for henne.
Hvis du går herfra med det skjoldet...
er du en helt. På vei mot stor heder.
Hun blir stolt, og du blir tilgitt,
og alt vil igjen bli slik det alltid har vært,
alltid vil være...
- slik det skal være. - Det skal ikke være sånn!
Det skal ikke det!
Spis eller bli spist. Makt og heder og ingenting annet er viktig.
Ares er sånn, Zevs er sånn, moren min er sånn.
Han er ikke sånn.
Han er bedre enn det.
Kanskje jeg var sånn før.
Men jeg vil ikke være sånn lenger.
Jeg vil ikke være som dere.
Jeg vil bare ikke.
Noen av oss liker ikke å være sånn heller.
Du er en god unge, Annabeth.
Jeg skal snakke med moren din for deg.
Hvor er skyssen vår?
VARSOM TRANSPORT ADVARSEL: FRAKTER LEVENDE DYR
Du tuller.
Hopp inn eller ikke. Jeg bryr meg ikke.
Men om noen få timer ankommer denne Lotus Casino i Las Vegas.
Det er der Hermes henger. Spill kortene deres rett,
så kan sjåføren hans kjøre dere til L.A. på noen minutter.
Her. Klær. Penger. Drakmer for å kalle inn Hermes.
Jeg kan ønske dere lykke til, men hva skulle det tjene til?
Vi skal ikke mislykkes.
Ikke vær bekymret. Faren din hadde masser av barn
han sluttet å bry seg om da han mistet interessen.
- Du vil ha mye selskap. - Vi skal ikke mislykkes,
og jeg er lei av å høre det.
Percy.
Du tror du vet hvem jeg er, men det gjør du ikke.
Og hvis du ikke passer deg...
får du vite det.
Percy...
Så takk for den emosjonelle mishandlingen, osteburgerne...
og skyssen. Vi tar gjerne imot den også.
Tror du at vi kan få litt kjøkkenpapir eller noe?
Det er ikke så fint her inne.
Vel...
det stinker her.
Så lenge vi kommer oss dit vi skal, er det greit.
Hvis Ares snakket sant, da.
Det gjorde han ikke.
Ikke helt, i hvert fall.
Han holdt noe tilbake.
- Hvordan vet du det? - Fordi jeg tror jeg fikk det ut av ham.
Jeg vet hvem som stjal lynmalen.
PERCY JACKSON OG OLYMPIERNE
Dette handler om mer enn bare lynmalen.
Noe større.
Hei, halvguder. Velkommen.
Vi har et digert problem.
Oversatt av: Ann-M. Garsed