Olympier slåss. Vi förråder. Vi hugger varandra i ryggen.
Långt innan jag föddes, när min farfar Kronos
åt upp mina fastrar och farbröder.
Min pappa vet att han inte får tillbaka blixten
med uppdrag eller eftersökningar.
Så det kommer bli krig.
De pratade om det som kommer därefter.
Som att få Zeus och Poseidon att slåss bara var början
och att de planerar något ännu större därefter.
Vi hittar Hermes, får honom att fixa skjuts till Los Angeles
och hur vi kommer in i Underjorden.
- Vi behöver din hjälp för att... - Jag vet varför.
Det finns en väg in i Underjorden.
En hemlig väg.
Var och en kommer att ge en av er säker resa tillbaka från Underjorden.
Det finns fyra stycken.
Rädda världen, och rädda sedan din mamma.
Välkommen, trötta resenär! Kom in och slå dig ner.
Dessa sängar kommer förändra ditt...
liv.
Hejsan.
Så vi saknar vår mamma?
Jag vet vem du är.
Du är Prokrustes.
Son till Poseidon, mördare av resenärer.
Kalla mig Crusty.
Och du...
har din pappas ögon.
Slå dig ner. Slappna av en minut.
De här sängarna är fällor.
Det är så du gör det.
Hur du mördar dina gäster.
Gör jag?
Jag vet att det finns en hemlig väg till Underjorden här.
Jag vet att du är här för att vakta den.
Men du måste släppa igenom mig.
Snälla?
Utöver att de är otroligt bekväma
är de här sängarna även jättebra för ditt självförtroende.
- Jag är inte intresserad. - De visar dig hur du passar in.
Det är inte lätt att passa in för killar som vi, eller hur?
Våra föräldrar gör det så svårt.
De sträcker ut oss och vrider på oss och hugger av delar,
så att vi verkar mer som dem.
Hur som helst, dessa sängarna tar bort allt det där.
Med de här sängarna passar du helt enkelt in.
Prova.
Jag tror du kommer känna dig mycket bättre.
Du först.
Är du okej?
Ja, jag är okej.
Du kommer inte rädda henne.
Du är inte den första som försöker hämta tillbaka någon
från Underjorden. Du blir inte den förste som misslyckas.
Du!
Du har tur att vi låter dig behålla ditt huvud, din fåne. Utmana inte ödet.
Är det över?
INGEN INGÅNG
Är vi säkra att detta är rätt väg?
Det är antingen de dödas värld eller ett kvarglömt mjölkpaket sen 90-talet.
Bättre?
Mycket.
Om vi hamnar i trubbel...
är dessa våra biljetter ut.
Ingen vänder om förrän alla kommer med.
Ingen kommer tillbaka.
- Du! Få mig inte att komma tillbaka. - Vi vet inte vad som finns där nere.
Jag tror det är säkrare om jag inte har dem alla.
Nu hämtar vi din mamma.
PERCY JACKSON OCH OLYMPIERNA
Okej, vi är inte i Kansas längre.
Va?
Har jag inte visat dig den filmen?
Jag menade att vi är bara en timme från stan,
men det känns som en helt annan planet.
- Det är så rofyllt. - Jag vill inte gå.
Vi har pratat om det här.
Det blir bra för dig. Enligt dr Higgins är det den bästa skolan
med det bästa programmet för barn med inlärningssvårigheter.
- Vi hade tur att du kom in. - Jag vill inte gå.
Jag vet att du inte vill,
men ibland måste jag göra val som du kanske inte förstår.
Jag vill inte gå!
Percy!
Det här är ingen förhandling.
Den enda frågan är hur svårt du kommer göra det
innan vi säger hej då.
Öppna nu dörren.
Okej!
Grover, skynda dig.
Inte i Kansas.
Hallå, fokusera. Vi lämnade Kansas för fyra dagar sen.
Ja. Nej, det är...
- Strunt samma. - Är det där den jag tror det är?
Karon, färjkarlen. Han skeppar nyanlända över Floden Styx,
vilket betyder att det där borta är huvudingången.
- Kom, vi kanske kan ta oss dit först. - Ja.
Låt mig hålla den ett tag.
Kom.
Ursäkta mig. Förlåt.
Ursäkta mig. Vi är med dem, där uppe.
- Bakom dig. Ursäkta. - Det här känns helt fel.
Nä då.
- Bara nollor står i kö. - Bara...
Du borde spendera lite tid med mig i stan.
- Nästa. - Du hade lärt dig mycket.
Ni är inte döda.
Jag menar...
vi är alla döende...
i någon mån.
- Och ni har inte betalt för överfarten. - Vänta! Vi kan betala!
Här. Drakmer.
Bara ta... ta...
Bara, du vet, ta alla.
Du kan köpa dig en ny vissla.
Spring!
Grover!
Percy, det hållet!
Du är en väldigt olydig hund!
Hallå! Jag kan inte hålla emot för alltid.
Kan du flyga upp oss med dina skor?
Du klarar det. En åt gången. Ta Percy först.
Maia.
Annabeth!
Hallå?
Ursäkta mig.
Wow.
Det där var verkligen...
Jag menar, hur kunde du...
Min far hade en hund när jag var liten. Jag kommer visst ihåg tricken.
Åh, wow.
Titta där.
Hades palats.
Det måste vara där han förvarar huvudblixten.
Och din mamma.
Åh, nej.
- Vad? - Min pärla. Jag har tappat den.
Jag tror den är...
Den är inne i hunden.
- Vad ska vi göra? - Jag vet inte,
men om vi inte rör på oss spelar det inte nån roll.
Nej.
Han är registrerad. Jag har mejlet från ert kontor här,
- där det står att han är registrerad. - Jag beklagar verkligen.
Men vi har fått ny information som tvingar oss
att ompröva er ansökan.
- Vad för ny information? - En teckning.
- Kom igen. - En teckning som...
Det var inget disciplinärt problem.
En teckning som gjorde att kuratorn på hans förra skola
personligen kontaktade mig för att uttrycka sin oro.
Han ritade en bild av en häst med vingar.
Det är inte bara teckningen.
Utan att han hittades uppe på taket på gymnastiksalen,
varefter han sa att han sett något där ute.
Vi är inte utrustade att erbjuda den sortens psykologisk övervakning
som vi tror att ert barn behöver här.
Jag har redan skrivit ut honom från hans förra skola.
Han har ingen annanstans att ta vägen.
Kanske hemundervisning?
Hemundervisning?
Jag vet. Det låter överväldigande, men det finns hjälpresurser.
Det är ett alternativ.
En del barn mår bättre tillsammans med sin förälder.
Jag beklagar, men nej. Jag kan inte acceptera det som ett svar.
Så låt oss, du och jag, lista ut ett sätt att få detta att fungera.
Vi kan inte ignorera detta.
- Sluta. - Det är ren matte.
Vi tre plus din mamma är fyra personer, och vi har bara tre pärlor.
Någon borde stanna kvar, och det borde vara jag.
Det var inte ditt fel.
Och även om det varit det, så lämnar vi inte kvar dig.
Punkt slut.
När vi har hittat blixten och stoppat kriget åker ni härifrån.
Med min mamma.
Och du då?
Vänta lite, Percy. Och du då?
Uppdrag är inte linjära, eller hur? Jag kommer på något...
Beklagar.
De kan inte höra dig.
"De"?
Det här måste vara Asphodel.
Jag har läst om det här stället.
Vänta. Nej. Vad gör du...
Är de där...
rötter?
Själarna här är bundna av ånger.
Hemsökta av de val de gjorde i livet...
eller aldrig gjorde.
Annabeth!
- Annabeth! - Grabbar!
Annabeth?
- Hör ni! - Annabeth!
Vi har ett problem.
Jag har redan försökt. Den är för stark.
Hur hände det här?
Det är någon slags ånger, eller hur?
Men vad skulle du ha för ånger?
Det är okej, gå ni. Jag distraherar hunden och köper er lite tid.
Percy!
Det kommer fungera.
Jag kommer klara mig.
Jag litar på din pappa.
Du klarar det här.
Det vet jag.
Spring. Nu!
Hon klarade det.
Kom nu!
Konstigt. Jag har inte hört hunden på ett tag nu.
Han jagade oss hela vägen och slutade sen plötsligt?
Jag undrar varför.
Det var ju det jag säger. Det är konstigt.
Grover?
- Vart ska du? - Jag vet inte. Jag kan inte stanna!
- Det är skorna! - Grover!
Percy!
- Percy! - Grover!
Vad var det?
- Är det här... - Nej.
- Det liknar... - Det är det absolut inte.
Okej.
Så vad är det då?
- Ja, det är huvudblixten. - Hur hamnade den i din väska?
Vänta, det här är inte min väska.
Det här är väskan som Ares gav mig.
Ares hade huvudblixten hela tiden och han lurade oss.
- Så han samarbetade med Hades? - Jag antar det.
Då var det gjort. Eller hur? Det är uppdraget.
Zeus förväntar sig att vi återlämnar den.
Zeus får vänta.
Nu hämtar vi din mamma.
Jag vet att det här är svårt.
Jag hoppas du vet att jag vet det.
Men den här skolan blir bra för dig. Jag vet det också.
Du, lyssna.
Om du verkligen inte trivs där...
kan vi leta efter andra alternativ. Jag menar det.
Jag bara...
Jag vill att du ger det här stället en chans.
Jag måste köra dig tillbaka till skolan snart, så låt oss inte...
så vi måste väl inte avsluta så här.
Varför gör du så här?
Varför anstränger du dig så för att bli av med mig?
Jag skulle aldrig göra så mot dig.
Jag går och betalar.
Är det här vi går av, eller...?
Hej killar. Välkomna. Jag beklagar all...
Hur som helst, trevligt att träffas.
Jag vet vem ni är och ni vet vem jag är,
så vi kan skippa den delen.
Vill ni ha något? Färsk granatäpplejuice, något att äta?
- Faktiskt, om... - Min mamma.
Pang. Rakt på sak.
Jag beundrar stilen på ditt skepp.
En nautisk referens.
- Jag ser dig. - Var är hon?
Visst. Oki-doki. Vi kör i gång.
Din mamma är här borta.
Ni har kommit hela den här vägen. Var inte blyga.
Mamma?
Vad har du gjort?
Räddat hennes liv?
Vanligtvis är det en dödlig diagnos att krossas av en minotaur.
Jag tog henne åt dig, precis i rättan tid,
så att du skulle komma till mig. Och nu står vi här.
Om du ger mig det du har, så ger jag dig det jag har.
Jag...
Jag kan inte ge dig den.
- Det handlar om både ge och ta. - Blixten tillhör inte dig.
Din plan fungerade nästan. Du och Ares lyckades stjäla blixten
och lura mig att komma hit och ge den till dig.
Men det är fel och jag kommer inte göra det.
Så jag kan bara be dig att också göra det rätta.
Snälla... släpp min mamma.
Va?
- Vad? - Vem lurade Ares att göra vad?
Du är i maskopi med Ares för att lägga beslag på blixten.
Jag är inte i maskopi med Ares. Jag gör sällan "maskopi".
Blixten är min brors drama. Jag vill inte ha med den att göra.
- Vill du inte ha den? - Nej.
Vad vill du då ha?
Min hjälm!
- Din vad då? - Min Bronshjälm.
Den försvann bara några dagar innan någon använde den
för att bli osynlig och stjäla blixten. Så jag vill ha den tillbaka,
och sen får du din mamma tillbaka.
- Vill du verkligen inte ha blixten? - Varför skulle jag vilja ha den?
- För att dina bröder ska börja kriga. - Varför skulle jag vilja det?
- Avundsjuka. - Jag vet inte om ni lagt märke till det,
men det är supermysigt här nere.
Jag har det jättebra här.
Jag sysslar inte med avundsjuka.
Mina bröder däremot är specialister på avundsjuka.
Familjedrama är orsaken till att jag inte åker dit längre.
Allt agg, det pågår för evigt. Väldigt ohälsosamt.
Någon stal Zeus blixt, det var inte jag,
- det måste varit någon som var... - Kronos.
Ursäkta mig?
Han hyser det allra största agget. Zeus tog Kronos tron.
Vem har större anledning att försvaga Zeus och återta sin tron?
Kronos är i en miljon bitar
- på botten av... - Tartarus, där något
försökte dra ner oss precis när blixten dök upp i vår väska.
Tartarus,
varifrån jag hört en röst i mina drömmar
som sagt till mig att den behöver min hjälp att störta Olympen.
Jag utgick från att det var du, men rösten jag hörde...
lät definitivt inte som dig.
Be mig om en fristad.
Va?
Om Kronos planerar att komma upp från sin exil,
och du var hans första val...
då är du inte säker.
Be mig, så skyddar jag dig. Dig och din mamma.
Och geten. Han får komma med, det bjuder jag på.
Det här löser sig bra för dig ändå.
Det kostar dig bara blixten.
- Jag trodde inte du ville ha blixten? - Jag vill inte ha blixten.
Nu behöver jag blixten. Om det blir krig mot Kronos
vill jag vara förberedd. Jag tar det här på allvar.
Det här slutar bara på ett sätt.
Den enda frågan är hur svårt du vill göra det.
Nej.
Ge mig väskan.
- Fin pärla. - Jag accepterar ditt erbjudande.
- Kanon! - Ditt första erbjudande.
Vi ska hämta din hjälm.
När jag kommer tillbaka släpper du min mamma.
- Okej. Vänta lite, grabben. - Grover, nu!
Håll fast, mamma.
Det här är inte rättvist.
Nej, det är det inte.
- Och jag misslyckas. - Nej, det gör du inte.
Jag ska ta honom till lägret.
Är du säker?
Vilket annat val har jag? Ska han och jag leva tillsammans i stan?
Det börjar tilldra sig uppmärksamhet från din värld.
En bevingad häst följde efter honom till skolan.
Den såg honom, han såg den.
Förr eller senare kommer inte bara vackra saker följa efter honom.
På lägret kommer han vara säker.
- Du vill inte han ska vara på lägret. - Nej.
- Nej, det vill jag inte. - Berätta varför.
Du vill inte höra mig säga varför.
Förmodligen inte.
Men du har ingen att säga det till...
och det är kanske den mest orättvisa delen.
Säg du det...
så lyssnar jag.
Jag vill att han ska veta vem han är...
innan din familj försöker säga vem de vill att han ska vara.
Han är bättre än så.
Han har bättre saker i sig än så.
Då tror jag att du har ditt svar.
Han ska gå i skolan.
Och han kommer lära sig saker där som du inte kan lära honom.
Det kommer vara svårt för er båda två.
Det kommer vara tortyr för er båda två.
Men han kommer bli starkare av det.
Hans mamma har uppfostrat honom väl.
Vill du prata med honom?
Jag vet att du inte borde, men...
kanske bara höra hans röst.
En dag.
En dag, när han är redo.
När han vet vem han är...
...och var han hör hemma.
Och ödet har avslöjat hans rätta väg för honom.
Den dagen...
kommer jag stå vid hans sida.
PERCY JACKSON OCH OLYMPIERNA
Du måste vara mycket försiktig.
Du är mer än en hjälte nu.
De andra halvbloden ser dig som sin ledare.
Jag ska träffa Zeus.
Jag har inte bokat tid.
Översättning: Sara Hartlow