Uansett hvor mange stjerner det er på himmelen...
...uansett hvor mange galakser som virvler utover vår egen.
Sporing låst til innkommende UFO. Den dukket opp fra intet.
Uansett hvilke matematiske sannsynligheter eller antall ganger vi sier-
-vi er ikke alene i universet...
Den nærmer seg, men slakker ned.
...vårt første besøk fra stjernene er alltid barnas historier og science fiction.
- Snakk med meg. - Telemetri er bekreftet.
UFOen er ikke av planetarisk opprinnelse. Den er fra verdensrommet.
Første kontakt med romvesener lever alltid rett og slett i det umulige.
- Stabiliserer det visuelle. - Første kontakt er bare en drøm...
...inntil det en dag ikke er det.
Hva er det?
Universet blir mindre for hver dag. Og trusselen om aggresjon fra enhver gruppe,
hvor som helst, kan ikke lenger tolereres.
Det må være sikkerhet for alle ellers vil ingen være sikre.
Nå betyr ikke dette å gi opp noe frihet.
Bortsett fra friheten til å opptre uansvarlig.
Forfedrene deres visste dette.
Vi fra de andre planetene har lenge akseptert dette prinsippet.
Vi har en organisasjon for gjensidig beskyttelse av alle planeter
- og for fullstendig... - Virkelig?
- Igjen? - Kom igjen, det er en klassiker.
- Mer kaffe, kaptein Batel? - Gjerne det, kaptein Pike.
Har du fortsatt ikke bestemt deg?
Enterprise dokker ikke ut før om en uke. Det er en evighet.
Pannekakene var gode.
- Telefonen ringer igjen. - Jepp.
Skal du svare?
- Så når drar du ut? - Chris.
Vi kan fortsette med dette, men vi kan også snakke om det.
Snakke om hva?
Hva enn du er så opptatt av å ikke snakke om. Om hva som enn skjedde der ute.
Hva enn som får deg til å tvile på å ta en ny kommando.
Uansett hva som får deg til å spørre...
Ja?
...Alt.
- Det er hemmeligstemplet. - Jeg har dypere sikkerhetsklarering enn deg.
Ikke for dette.
Jeg drar i morgen kl 06:00. Tilbake om en måned.
Hei...
Jeg kan fortsatt være her. Så ring meg, så treffes vi.
Det ville vært fint. Det vil jeg gjerne.
Men jeg håper virkelig du ikke er det.
Du har bedre steder å være.
- Du skremte hesten min. - Beklager.
Du svarte ikke på kommunikatoren din.
Med all respekt, admiral, hva i helvete vil du?
- Jeg har en førstekontakt som kan ha gått dårlig. - Leit å høre det. Men ikke mitt problem.
Kommandanten er en jeg stoler på...
Du hører ikke, Bob. Vi var enige om at jeg hadde til Enterprise forlot romhavnen, før vi...
- Men vi mistet kontakten med skipet hennes. - Hva har dette å gjøre med...
Her er hennes siste sending. Vi har ikke hørt fra henne siden.
Første kontakt er bare en drøm. Inntil det en dag, ikke er det.
Jeg mistenker at en ny verden snart vil bli med i føderasjonen.
Førsteoffiseren din klarer ikke nedetiden så bra, Chris. Min pleide å være sånn også.
- Jeg tar Enterprise ut av romdokken. - Hun er fortsatt på planlagt vedlikehold.
Hun kan skippe overflødige systemsjekker. Jeg vil ha henne fullsatt og klar innen 18:00.
Send noen andre. Du vil ikke at jeg skal ha kommandoen over det skipet.
Du gjør oss forvirret. Du vil ikke at du skal ha kommandoen.
Hva i helvete skjedde der ute, Chris?
- Det er hemmelig. - Hemmelig.
Hør her, jeg er sympatisk med hva enn som skjer med deg.
Men jeg vil at du skal finne ut hva som skjedde med Una.
Du kan slutte når du kommer hjem, men akkurat nå,
trenger jeg deg tilbake på den hesten, kaptein. Det er en ordre.
Verdensrommet.
Den siste grensen.
Dette er reisene til stjerneskipet Enterprise.
Dets fem år lange oppdrag:
å utforske merkelige nye verdener.
Å søke nytt liv...
og nye sivilisasjoner.
Å uredde dra dit ingen har vært tidligere.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
STAR TREK MERKELIGE NYE VERDENER
- Spørsmål. - Svar.
- Vulkanere er så formelle. - Men er vi ikke det da?
- Spørsmål. - Svar.
- Bra sagt. - Takk.
Kanskje bare stille et spørsmål i stedet for å innlede det med en erklæring-
-om at et spørsmål kommer, ville vært mer effektivt.
- Trolig. - Så?
Du ba meg hit til dette stedet, på årsdagen for vår første frieribegivenhet.
- Du har på deg rituelle parringsfarger. - Det gjør jeg.
- Likevel har hele måltidet gått uten deg... - Spørsmål?
Ja. Spørsmål.
- Uten at du stilte meg et spørsmål. - Det er åpenbart usant.
Jeg har stilt deg mange spørsmål. Om familien din. P'Sals nye lutt-opptak.
- Dine skrytereiser i galaksen med Starfleet. - "Skrytereiser"?
Er det et spesielt spørsmål du vil at jeg skal stille deg?
Beklager. Jeg har kanskje antatt for mye.
Jeg har vært borte, noe som kan dempe tradisjon.
- Jeg har ingen rett til å... - Spørsmål.
Spock...
Vil du gifte deg med meg?
Jeg begynte å tro at du aldri ville spørre.
Noe som... jeg nå tror var tanken.
Jeg må be dere om å gjøre det et annet sted.
- Vær så snill. - For en utmerket idé.
På Salon består havet av flytende kvikksølv.
Jordens er vann.
Det er ingenting der ute som er bedre enn det som er her på Vulkan.
Kanskje du må vise meg det.
- Ikke gjør det. - Jeg må. Jeg avla en ed.
- Som du nettopp gjorde mot meg. - Ekteskap og plikt.
De to vil utfylle hverandre.
Jeg forblir skeptisk.
- Spock... Er du naken? - Nei, kaptein.
Nei, Chris, han er ikke. Han var i ferd med å bli det.
- Det er en spesiell kveld. - Unnskyld.
- Er alt i orden, kaptein? - Vi skal ut igjen.
Nummer én er borte, Spock.
April sender oss for å finne henne. Jeg møter deg om bord, kaptein.
T'Pring vil forstå.
- Pike ut. - Spock ut.
Det burde vært et spørsmål.
Hvorvidt jeg ville forstå.
- Jeg beklager. - Ikke gjør det til en vane.
Jeg vil ikke jage deg over galaksen bare for å gifte meg.
Det er ingen grunn til å jage det vi allerede har, T'Pring.
Enterprise, dette er Fergen Stamets som ankommer transporter koordinater.
Stamets er klarert for transport.
- Alt skrubbet og godt som nytt, sir. - Skulle ønske det var så enkelt.
- Sir? - Transporter.
-Hvordan har du det, Mr. Spock? -Systemer er alle nominelle.
- Men det er ikke kjørt noen simuleringer. - Takk, sjef Kyle.
Den viktigste A.I. er oppgradert. Personalrotasjon var iverksatt.
Noen få offiserer må innkvarteres etter oppdraget. Det inkluderer sjefsingeniøren,
og løytnant Kirk, som jeg vet du ba om.
Det virker som en million år siden.
Tre måneder, ti dager, fire timer, fem minutter, faktisk.
Jeg spurte hvordan du hadde det, Spock.
Bra, kaptein. Men jeg må innrømme at hver gang jeg kommer tilbake til verdensrommet,
føles vekten jeg bærer for tapet av min søster, tyngre.
Jeg beklager. Jeg savner henne også.
Broen. Ok, nye kadetter, medisinske... Å, bra, vi trengte det.
- Øh, sikkerhet. Sikkerhet... - Hva er det, kaptein?
Vel, jeg bare antok at i Unas fravær...
Tilgi meg, kaptein. Overkommandoen mente jeg best ville tjene oppdraget som vitenskapssjef.
Å nei, jeg forstår, Spock. Jeg bare...
Jeg tenkte bare ikke på å ha...
- ...en ny nummer én. - Kaptein på broen.
Kaptein Pike. Løytnant La'An Noonien-Singh. Sikkerhetssjef.
- Jeg er utnevnt til fungerende førstebetjent. - Velkommen ombord, nummer én.
- Du har noen store støvler å fylle. - Jeg er klar over det.
Greit.
Velkommen tilbake og velkommen ombord, alle sammen.
Klar, løytnant Ortegas?
Det kan du vedde på. Kurs for Kiley 279 plottet og lagt inn, kaptein.
- Ops. Hvordan ser det ut, løytnant? - Grønt over hele linja. Hun føles klar, kaptein.
Kommunikasjon? Ah, ja, vidunderbarnet. Kadett... Uhura?
På kommunikasjonsrotasjon. Veldig glad for å ha deg ombord.
Takk, sir. Glad for å være her.
- Enterprise er klarert for avgang. - Ok, Ortegas, la oss ta henne ut.
Vi er fem-av-fem for warp.
- Kaptein? - Hva?
Javisst, selvfølgelig. Ok, frøken Ortegas.
Bånn gass.
- Åpent skip, kadett Uhura. - Ja, sir.
Dette er kapteinen deres.
Vi er litt tidlig ute av portene, så jeg håper vi ikke tok noen med vått hår eller buksene nede.
Som dere alle er klar over,
sender Stjerneflåten ut et første kontaktteam når våre romsonder oppdager-
-fungerende warp-motorer
For seks dager siden dukket signaturen til en fungerende warp-motor,
opp på Kiley 279. USS Archer dro for å si hei.
Vi mistet deretter kontakten.
Vårt oppdrag er å finne folkene våre og bringe dem hjem.
Og kanskje hvis vi er heldige, få noen nye venner.
Ingen dør.
Dette oppdraget vil ikke være noens siste dag.
Kaptein ut.
Gi meg beskjed når vi kommer dit. Jeg er i min lugar. Nummer én, du har kontrollen.
Ja, kaptein. Hold kurs og fart.
Advarsel, strålelekkasje oppdaget. Treningsøvelsen ble avbrutt.
- Jeg fikser dette! - Kom deg ut herfra!
Stråling når kritiske nivåer.
- Lockdown fullført. - Kaptein Pike! Nei!
- Kaptein Pike! - Nei!
Kom.
Mr. Spock.
Kaptein, jeg ønsker ikke å gå over grensen.
Gå over grensen.
Saurisk konjakk?
Er du deg selv, sir?
Vel, jeg er veldig meg selv. Det er problemet.
Det gikk meg ikke hus forbi at da du dro ned til den klingonske månen Boreth,
så returnerte du som en forandret mann. Boreth er kjent for to ting: et kloster,
og en sjelden malm som kan forårsake tidsmessig bevissthetsforskyvning.
Begge bærer kraften til transformasjon.
- Det var ikke klosteret. - Nei. Jeg antok det.
Så du fremtiden?
Jeg så min egen død, Spock.
I det minste døden til mannen jeg er nå.
Jeg vet nøyaktig hvordan og når livet mitt slutter.
Og jeg så det ikke bare, jeg følte det. Hvert pinefulle sekund.
De fleste mennesker...
vi liker å tenke at helt til siste øyeblikk...
...på en eller annen måte, vil vi snyte døden.
- Det gjorde i hvert fall jeg. - Er det snart?
Bare du kan stille det spørsmålet. Nei. Det er nesten et tiår unna.
Er det snart? Plutselig føles det snart.
- Jeg kan ikke slutte å se den. - Sir,
jeg vil foreslå at kunnskap om døden er avgjørende for effektivt lederskap.
Kunnskap er én ting, Spock, men jeg opplevde det.
Hvordan vil det leve i meg?
Vil det gjøre meg nølende?
Varsom? Ikke varsom nok?
Jeg er allerede i ferd med å tvile på meg selv. Og det er det siste en kaptein har råd til.
Lidelse kan forvandles til innsikt.
Du må søke det gode i å kjenne din egen død.
Bruk den til å være den mannen du egentlig er.
- Og hvem er det, Spock? - Kapteinen.
Kaptein Pike til broen. Vi kommer ut av warp.
KILEY 279 M-KLASSE PLANET
- Noen tegn etter Archer? - Får transponderpinget hennes på nattsiden.
Ta oss rundt, løytnant. Kall henne opp på alle frekvenser.
Prøver. Ingenting, sir.
Er det mulig at vi mister svaret i underromsprat?
Det er ingen sub-space chatter.
- Det er dødstille der ute. - Vi har et bilde, sir.
På skjermen.
Alle systemer vises i grønt. Skipet er helt intakt, sir.
- Livstegn, Mr. Spock? - Ingen.
Men jeg oppdager heller ingen kropper. Skipet er tomt.
- Hvor er mannskapet hennes? - Fascinerende.
Jeg er lutter øre. Det er en talemåte.
Jeg har fjerntilgang til skipets manifest.
Archer bar bare Una og to astrofysikere.
Om hun dro til overflaten, ville hun ha satt kursen mot warp-signaturen.
Kan du finne den, Spock?
Jeg har det, sir. Selv om... - Er ikke i humør for et "selv om" akkurat nå.
Jeg har problemer med å låse meg. Plasseringen kan være skjermet.
Denne warp-signaturen har også en ganske rar signalvariasjon.
Ganske rar?
Anbefaler deflektorskjoldene aktivert.
Enhver åpenbart defensiv holdning er i direkte strid med førstekontaktsprotokoller.
Ingen sending fra overflaten eller skravling i underrommet. Ingen interplanetarisk trafikk.
- Ingen orbital dokk. - Hva er poenget ditt?
Disse menneskene viser ingen tegn på lokal romkolonisering.
De er et århundre fra å konstruere warp motorer.
- Likevel har de en warpsignatur. - En begynnende en.
- Anomalien er et rødt flagg. - Kaptein, det er ikke nok...
- Aktiver deflektorskjold. - Javel.
Aveser flere oppskytinger fra overflaten.
- Plasma torpedoer. Tre direkte treff. - Skadevurdering?
Minimale. Men om vi ikke hadde hatt skjoldene oppe...
Bra vurdering, nummer én. Ta oss opp, Ortegas. Kanskje de tror de har fått oss.
Hva skjer der nede?
Plasma torpedoer? Det er teknologi fra det 21. århundre.
Hvordan i helvete utviklet disse menneskene en motor som er raskere enn en lyshastighet?
De gjorde ikke det.
- Anbefaler at vi går til rødt varsel. - Rødt varsel, fru Uhura.
Jeg har analysert signalavviket Løytnant Ortegas isolerte.
Disse menneskene har ikke bygget et warp-motor.
Basert på disse målingene har de bygget en warp-bombe.
Det ser ut til å være to stridende fraksjoner. Og konflikten har eskalert til et krisepunkt.
Overflateskanninger av planeten er i samsvar med førkrigssamfunn.
-Hvordan er det mulig? -Som du vet, Vulkerne oppfant første kontakten.
- Som de aldri unnlater å minne oss på. - Verdener i denne sektoren med warp.
Alle har eller er i ferd med å bli innlemmet i forbundet.
Vi står fritt til å reise til alle av dem. Generell ordre 1 gjelder ikke.
Ikke på en av disse verdenene...
faktisk ikke en eneste gang i hele historien til første kontakt,
har varp først blitt utviklet som noe annet enn en drivkraft.
Sagt på en annen måte, atombomben kunne vært oppfunnet før partikkelfysikken.
Det har det aldri vært.
Ville nummer én ha visst det at varpsignaturen var et våpen?
Muligens ikke. Skannerne våre ble nettopp oppdatert i romdokken.
Hvis disse missilene er de beste de har, la oss dra ned, finne folket vårt og bringe dem hjem.
Vi må vurdere muligheten for at denne teknologien ikke er innfødt.
Uansett hvordan de fikk det, hvis de fant det i et krasjet utenomjordisk-
-romfartøy, hvis det ble plassert i hendene deres...
- Generell ordre 1 gjelder. - Vi kan ikke blande oss inn-
med deres naturlige utvikling.
- Vi kan ikke bli sett... - Men om de allerede har sett oss?
- Vi kan ikke risikere muligheten. - Så vi lar folket vårt være der?
Neppe.
La oss gå til legen.
Doc. Vær så snill, del ut litt visdom.
Greit. Aldri spis husets dressing.
Godt å se deg.
Dr. M'Benga turnerte Mojave med meg og jeg turnerte Kenya med ham.
MR. Spock.
-Og dette er... -En glede å se deg igjen.
Selvfølgelig. Du måtte sertifisere henne for tjeneste.
Jeg mottok ordrene dine, kaptein. Dette er sykepleier Chapel.
Sykepleier Chapel er på sivil utveksling fra "Stanford Morehouse Epigenetic Project".
Høres ut som om du bare er personen for jobben.
- Hvilken jobb? - Jeg skal rote med genomet ditt.
Du først.
De lokale er humanoider. De er nær match til mannskapets fysiologi og genetikk.
Men vi må gjøre noen endringer om dere vil skli inn.
Internt har de en haug med ulike organer som ville tatt mye lengre tid å endre, så...
- ...bare unngå røntgen. - Endre hvordan da, egentlig?
Sykepleiet Chapel er en del av Stjerneflåten initiativ for å-
-bedre observere fremmede kulturer uten forurensning.
- Du lager forkledninger. - Og du styrer et rakettskip,
her gjør vi ting enkelt.
Jeg gjør mindre endringer i den genetiske koden din,
og induserer indre elektroner til å uttrykke kortsiktige endringer i biologien din.
- Er det trygt? - Nesten hver gang.
Beroligende først.
Kroppen din kommer til å bli komprimert, juryrigget metamorfose.
- Det er smertefullt. - I en glassbolle, doktor.
Det betyr gå videre.
Greit.
Jeg modifiserte det for deg. Men Vulkanere er mer komplekse,
og ditt halvmenneskelige genom er unikt.
Så...
det varer kanskje ikke så lenge første gang.
Ingen beroligende midler. Bare genterapien.
Kanskje jeg ikke var tydelig om den forferdelige smertedelen?
Kanskje jeg ikke var tydelig da jeg sa nei.
Så...
Jeg har lest filen din. Øh...
- Jeg tror jeg forstår... - Gir du meg-
-en direkte ordre om å tillate sedasjon under denne prosedyren, kaptein?
Det gjør jeg ikke.
Da foretrekker jeg å være fullt bevisst.
- Folk overlever ting. - Vel, det er å overleve...
og så er det å leve.
Det er ditt valg.
Hold ut, søster.
Lokale klesmønstre er lastet ned i bufferen samt universelle oversettere,
og tricordere.
- Bekrefter ingen våpen? - Bekreftet.
Setter deg ned et sted uten fottrafikk.
Bare ikke mist sokkene mine, Mr. Kyle.
Transporter.
Hvorfor er det alltid en bakgate?
Kaptein.
Hvor er buksene mine?
Når du er i Roma, Mr. Spock.
Ikke bekymre deg. Det er ikke et verdighetsspørsmål.
For ordens skyld, dette var ikke mitt valg.
Protester fortsatte gjennom natten og utover morgenen,
på føderale steder rundt om i nasjonen vår.
Opprørske elementer fortsetter å spre rykter om et avansert våpen,
som utvikles av myndighetene til husholdningsbruk.
Kaptein, det ser ut til at vi har havnet i et samfunn midt-
i en langvarig sivil konflikt innenfor denne planetens regjering.
Nyanser av den gamle Jorden. Er du kjent med USA, Spock?
Ja, som jeg er med både deres borgerkriger og deres ødeleggende resultater.
Om dette samfunnet allerede er ved et vendepunkt, og de har skaffet avanserte våpen...
Kaptein. Vi er nærme nok til at jeg kan få en bedre avlesning på varpsignaturen.
- Hvor? - Der.
Uansett hva som skjermer warp-teknologien gjør transport umulig.
Vi kan ikke stråles inn i bygningen. Vi må finne...
- Kaptein, tillatelse til å handle raskt. - Innvilget.
Bli her.
Vær så snill. Hjelp meg.
Å, medisinene mine... her borte.
- Nakken hans. - Hva?
Nakken hans! Hans...
- Flaks at muskulaturen deres reagerte - Flaks at du endelig kan ta et hint.
Enterprise kan lage kopier av klærne og sikkerhetsmerkene deres,
- for å matche retinaskanningene våre. - Hva skal vi skal gjøre med disse to?
Strål dem opp.
- Strål dem opp hvor? - Vel, sykestua kan berolige dem.
Foreslår du at vi lar dem være bevisstløse på et føderasjonsromskip mens vi fullfører oppdraget?
De ville ikke oppleve smerte, har ingen hukommelse, bare litt tapt tid.
De er begge under sedasjon på lavt nivå.
-La oss se hvordan dette fungerer på dem. -Jeg trenger en DNA-prøve.
Akkurat nå?
Simuleringen jeg kjører viser at Spocks genetiske koding begynner å bli dårligere.
Hvis jeg ikke syntetiserer en booster med faktisk-
-Kiley DNA, kan det hende at han ikke består en retinaskanning.
Du trenger en med kompatible overflateproteiner for Mr. Spocks Vulcan-blod.
Ellers kommer han aldri forbi sikkerheten.
Denne kommer ikke til å fungere.
- Ser ut til at vi var heldige. - Hvor er jeg?
Delta Scorpii Seven. Jeg skal forberede boosteren, fanger du kaninen.
- Gir meg alltid den morsomme jobben. - Vel, du er min favoritt.
- Ortegas. - Landingsgruppen må avvente.
- Ikke la dem komme inn i den bygningen. - Og vi har en Delta Scorpii Seven-situasjon.
Alltid når jeg sitter i kapteinsstolen.
Det var litt av en forestilling du ga tilbake der, forresten.
Bytteholdning - nyttig for å lure rovdyr til å tro at du er hjelpeløs.
- Kaptein, du kan ikke gå inn. - Hva? H-Hvorfor?
Chapel må stråle ned en booster for Spock. Gi oss et minutt.
- Hei, fortsett videre. - Vi har ikke et minutt.
Kyle, kan du finne et sted og stråle ned og benytt en øyesalve?
Eh, tuller du? Nei. Transportører gjør ikke det.
- Chief, det er Ortegas. - Finn en måte å få dem til å gjøre det på.
Nei, nei, vent, vent, vent, vent, vent, vent, vent, vent.
- Hvor i helvete er jeg? - Jeg vet du er redd.
- Det er ikke hva du tror. - Hva er dette?
Ok, kanskje det er litt. Nei, nei, nei, nei, kom igjen!
Hei.
Vi er på vei til broen. Broen er der Backtack er.
Som spillet Tagball på planeten din. Backtack tar alle avgjørelsene.
Kjenner du Tagball?
Jeg beklager så mye.
- Hvor er vitenskapsmannen? - På vei mot broen.
Kan vi fyre opp den akuttmedisinske transportøren?
Transporterer.
Jeg hørte at det beste matchspillet var Cone Rockets mot Boom Shield.
Ja. Jeg var der...
Fikk deg.
- Takk skal du ha. - Velkommen til Enterprise.
- Uhura. - Chapel.
- Gå bort fra skanneren. - Det er opp til deg nå, Kyle.
Jeg sa gå vekk.
Fortsett.
Kaptein, mine genetiske endringer kan fortsette å avta.
Har henne. Denne veien.
Veggene her er innebygd med en slags svært tett strålingsbeskyttelse.
Det er grunnen til at sensorene ikke trengte gjennom bygningen. Bare noe så-
-kraftig som en warp-signatur ville hatt en sjanse til å komme seg ut.
Men nå er vi inne, Jeg kan spore biotegnene hennes.
Hun er i live, kaptein. Og hun er her.
- Hvor? - Ned.
Langt nede.
Dette er oss.
- Her nede. - Spock, ørene dine.
Jeg er klar over det. Smertene er ganske bemerkelsesverdige.
Omkodingen ser ut til å ha stabilisert seg foreløpig.
Det er denne.
Kaptein?
- Det er litt av et utseende. - Virkelig?
Hva med et takke for å redde deg?
På en eller annen måte tenkte jeg at du ville det.
Kan du bevege deg?
Prosjektilsår, et resultat av vår mindre enn varme velkomst.
Et mindre sammenstøt.
I ettertid hadde vi kanskje også vurdert å reise inkognito.
La'An.
Hei, sjef.
- Hater å være den andre fyren. - Vent, kjenner dere hverandre?
Ja, hun fant meg en gang da jeg var på et dårlig sted.
Sa jeg ikke at du skulle slutte å være modig?
- Kaptein. Jeg burde ha sagt noe, jeg... - Senere.
- Spock, skjermingen er skjøtet. - Vi brukte en skje.
Vi kan kanskje omdirigere et transportsignal gjennom hullene.
Ja, hvis vi var nærmere overflaten.
-Nummer en. -Ja, kaptein? -Ja, kaptein?
Øh, originalen. Kan du gå?
- Flaks at ruten vår er tom. - Ikke jinxe det?
Det er ulogisk å tro...
Kaptein, smerten, den er uutholdelig.
Spock?
Ah, det er bedre.
Ingen tid til å skjule dem. La oss gå.
Fortsatt for mye forstyrrelse. Vi må høyere opp.
Hva skjedde her? Disse menneskene er ikke klare for første kontakt.
- Hun er ikke klarert for dette. - Jeg bryr meg ikke.
- Hvordan i helvete fikk de warp? - Vi ga den til dem, kaptein.
- Vi er mindre enn ett lysår unna nullpunktet. - Nullpunktet?
Der vi og mannskapet på Discovery åpnet et ormehull til fremtiden.
Mellom Kelpien- og Klingon-skip skal det ha vært hundre warp-tegn. Vi lyste opp himmelen.
Og deres forskjellige teleskoper var akkurat gode nok til å se oss.
De samlet inn nok data til å reversere byggingen av en materie/anti-materie reaktor.
- Kaptein, jeg har Enterprise. - De var ikke klare for varp.
- Ikke på lang sikt. - Og nå bruker de vår tek. til å bygge et våpen.
- Jeg har aldri vurdert... - Chris, ingen kunne ha det.
Vi kjempet for de livene som er i fare nå.
- Mønsterforsterkere fungerer. - Vi kan ikke få dem til å bry seg om stjernene.
- Det er ikke vår jobb. - Transporterkontrollen låser seg.
De ville bare knuse fienden sin. Og vi ga dem midlene.
- Fant våre sovende venner. - Kaptein, vi er klare til å stråle opp.
Kaptein!
Kaptein.
Hvis vi drar nå, vil hvert dødsfall som følger være på våre hender.
Vi kan ikke påvirke denne verdens skjebne ytterligere.
Ment eller ikke, Spock, det har vi allerede.
Vår eneste mulighet nå er å påvirke det godt.
- Chris, General Ordre 1 sier tydelig at vi... - Faen ta General Ordre 1.
Spock, du er med meg. Resten av dere drar tilbake til skipet.
-Kaptein. -Akkurat nå.
Det er en ordre.
Fire til å stråle opp. Etterlat kapteinen og vitenskapsoffiseren.
Spock, med meg.
Er dette lurt? Jeg er tydelig fremmed.
Det er det jeg regner med.
Ta meg med til lederen deres.
Feilen var vår. Vi skylder hele din verden en dyp unnskyldning.
Du sier at vår oppfinnsomhet faktisk var din feil?
Nei, sier jeg at vi burde vært mer forsiktige med å avsløre teknologien våre.
En læresetning for vårt folk er ikke å påvirke mindre utviklede sivilisasjoner.
Hvor edelt.
Kraften du utnytter kan bygge bro mellom verdener.
Men dens evne til å ødelegge kan ikke undervurderes.
Vi har vært i konflikt med en opprørsk fraksjon i århundrer.
Dette er vår mulighet for å få slutt på den konflikten.
Gjennom massemord?
Har folket ditt aldri lagt ned sivil uro?
Forhandling. Debatt.
Dette er verktøyene for å bygge en varig fred.
Si meg, er det grupper som nekter å forhandle med deg?
- Kraftige grupper? - Å... å, ja.
- Og med de? - Man husker når elefanter slåss,
så er det gresset som lider.
Kikuyu-folket i Kenya, Afrika, på Jorden, de lærer oss den leksjonen hver dag.
Du har gitt meg et ordtak, som er like nyttig som en stor pinne.
Den som har den største pinnen vinner.
- Vel, regelverket vårt tvinger meg... - Reglene dine er ikke mine regler, kaptein.
Min jobb er å sikre vår evne til å styre fremtidige generasjoner.
Hvis blodsøl er prisen...
...Så får det være så. Ta dem.
Hva hjelper en regel hvis du ikke er villig til å dø for den?
Eller bryte den.
Nødkommunikasjon fra Kaptain Pike.
Enterprise til lavere bane. Full synlighet. Vis dem hva du har.
- Kaptein? - Vent på det.
Akkurat som du sa... den som har den største pinnen vinner.
I dette tilfellet...
er det meg.
I dag, i et historisk øyeblikk, vil ledere for de regjerende og revolusjonære fraksjonene møtes,
for å diskutere ankomsten av romvesenene.
Dette er første gang på et århundre begge ledere har vært i samme rom samtidig.
Og vi vil bringe alt til deg, live.
- Dette går bra. - De har blitt vant til vold i århundrer.
Den sanne kostnaden av en borgerkrig er abstrakt.
Å ikke tro at du skal dø er det som får deg til å bli drept.
Hva var det du akkurat sa?
Beklager, kaptein. Bare noe min far sa ikke lenge før han...
Vel, du leste filen min. Du vet at Gorn fanget familiens koloniskip,
og deporterte oss på en av deres...
planetariske barnehager.
Forsto ikke hva han mente først. Men jeg hadde mye tid til å tenke på det.
Om hvorfor jeg var den eneste som overlevde.
Vet du hva jeg så i ansiktene til så mange av menneskene jeg elsket da de døde?
Før de ble kuttet opp og spist levende eller brukt som avlssekker?
Vet du det siste de følte?
Overraskelse.
Ja.
Fordi helt frem til i siste øyeblikk, de...
kunne ikke tenke seg å dø. Ja.
Men ikke deg.
Nei. Ikke meg.
Og det var det som holdt deg...
i live.
- Takk, løytnant. - Kaptein.
Jeg trenger tilgang til den historiske databasen.
Kadett Uhura. Jeg vil at du skal sende et signal ned til planeten.
Hei.
Beklager at jeg forstyrrer. Jeg er Christopher Pike.
Min verden heter Jorden.
Og selv om den er langt herfra, eh, mitt folk og deres er, eh, veldig like.
Dette er min verden i dag.
Men vi var ikke alltid fredelige.
Dette er Jorden i vårt 21. århundre. Før alt gikk galt.
Det er mye som din verden i dag.
Nylig fikk jeg et glimt av fremtiden min.
Det var ikke alt jeg hadde håpet.
Tross alt, hva hjelper det med å kjenne fremtiden din?
En venn av meg spurte meg nylig og...
...forstod ikke hva han mente.
Inntil nå.
Jeg har sett fremtiden min. La meg vise deg deres.
Vår konflikt startet også med en kamp for friheter.
Vi kalte det den andre borgerkrigen, deretter Eugenikk-krigen,
og til slutt bare tredje verdenskrig.
Dette var vår siste dag. Den dagen Jorden vi kjente sluttet å eksistere.
Det som begynte som et utbrudd i én nasjon,
endte med utryddelsen av 600 000 arter av dyr og planter,
og 30 % av Jordens befolkning.
Globalt selvmord. Det vi ga dere...
er midler til å utrydde dere selv.
Og sett ut fra dere, kommer dere til å gjøre det.
Dere vil bruke konkurrerende ideer om frihet til å bombe hverandre, akkurat som vi gjorde,
og da vil deres siste dag se akkurat slik ut.
Kanskje, et sted, er alle deres ender skrevet like uutslettelig som min.
Men jeg velger å tro at deres skjebner fortsatt er deres egne.
Kanskje det er derfor jeg er her... for å minne dere på kraften...
av mulighet.
Kanskje det er det gode i å se fremtiden min, er at jeg kan minne dere på,
at livet helt til slutten, skal bæres ærefryktig.
Fordi, til vårt siste øyeblikk...
...fremtiden er hva vi gjør den til.
Så...
...gå i krig med hverandre.
Eller...
...bli med i vår Føderasjon av Planeter...
...og nå etter stjernene.
Valget er deres.
Å få Føderasjonens Høyesterett til ikke å kaste dere alle i fengsel,
tok nesten mer trøkk enn jeg har.
Og jeg har mye trøkk.
Jeg måtte gå til CNC personlig for å få meg til å lese inn i hva dere gjorde på Discovery.
- En jævla jobb, Chris. - Om jeg får spørre, admiral,
hvordan overbeviste du Stjerneflåten om at handlingene våre ikke stred med General Order 1?
Jeg brukte et smutthull.
Siden rådet ikke kan erkjenne at slaget noen gang faktisk fant sted...
Den kan ikke erkjenne hvordan folket i Kiley 279 skaffet seg warp.
Rådet er ikke fornøyd med det. De forsikrer seg og gir det nytt navn til...
- Hoveddirektivet. - Vel, det vil aldri feste seg.
Tillatelse til å dra tilbake til Enterprise, sir.
Det er opp til deg, Chris.
Planlegger du å beholde stolen?
Du ville se meg, kaptein.
Jeg burde ha fortalt deg det, sir.
Fortell meg det nå.
Gornene har et ritual.
Den siste, den som overlever, sender de ut i verdensrommet på en flåte.
Som å kaste en fisk tilbake, antar jeg.
Det er egentlig ikke meningen at du skal overleve.
- Tilfeldig flaks, King reddet meg. - Una var fenrik på King.
Hun hjalp meg med å finne veien hjem.
Hun er grunnen til at jeg ble med i Stjerneflåten.
Jeg var bekymret for at du ville stille spørsmål om min evne til å fortsette oppdraget.
Du var bekymret for at jeg ikke ville stole på deg.
- Ja. - Så,
du bestemte deg for ikke å stole på meg i stedet.
Jeg tok feil. Jeg beklager.
Tjenestepapirene dine er plettfrie. Men...
det er mer å tjene Stjerneflåten enn bare individuell fortreffelighet.
Vår evne til å samarbeide, det er vår største styrke.
Andre mennesker er...
...utfordrende, for meg.
Vet du hvordan de kuplene kom opp her?
- Nei, sir. - Vel, under tredje verdenskrig
sendte forskere frøkapsler ut i verdensrommet for å bevare dem.
Men da krigen var over og Jorden hadde gjenoppbygd,
var skogene for store til å ta med hjem. Så,
Stjerneflåten bygde sin første base rundt dem.
Selv i verdensrommet, vekst,
noen ganger...
bemerkelsesverdig vekst, er mulig.
Jeg vil gjerne tilby deg en stilling for å bli med oss på Enterprise.
Sir?
Kapteinens logg. Stjernedato 2259.42.
Jorden...
støvet og himmelen, er mitt arnested.
Men Enterprise er mitt hjem.
Vi kan gå fremover sammen, vel vitende om at uansett hvilke skygger vi tar med oss,
så gjør de lyset desto sterkere.
Jeg er...
en heldig mann.
- Kaptein på broen. - Mannskapsrotasjonen er fullført, kaptein.
Løytnant Kirk er på vei til broen, som du ba om.
- Takk, nummer én. - Ny sikkerhetssjef er på plass.
Kaptein.
Avreise fra Stjernebase 1. Vi er klare.
Stjerneflåte Kommandoen, dette er Enterprise. Ber om warp-klarering.
Skipssystemer er optimale.
Jøsses.
- Chris. Jeg mener, kaptein. - Samuel Kirk. Velkommen til Enterprise.
- Hvordan har familien det? - Bare bra, sir.
- Det er flott å være her. - Vel, du er henvist til biovitenskap, og...
han er din nye sjef.
Vi er klarert for warp, sir.
Kurs, kaptein?
Hva er oppdraget?
Vårt oppdrag?
Vi utforsker.
Vi søker nytt liv,
og nye sivilisasjoner.
Vi drar uredde,
dit ingen har dratt tidligere.
Kult.
Sir.
La oss ta henne ut, løytnant Ortegas.
Warpfaktor 2.
Bånn gass.
Kaptein Pike til broen. Det er et problem.
Vi har mindre enn én time før kometen slår ned. Det vil ikke være noen overlevende.
La oss få det gjort, folkens. Vi har en planet å redde før frokost.
Armer dere. Kirk, Uhura, med meg. Vil ikke at noen flyr ut i verdensrommet.
Jeg vet du hadde en visjon om fremtiden.
Kanskje din skjebne ikke er skrevet.
Kaptein, vi har innkommende.
Skipene deres er raske og våpensystemene deres...
La oss bare si at vi ikke ønsker å irritere dem.
Konfrontasjoner med vår dødelighet kan være en unik mulighet.
Du hadde ikke tenkt å være her. Klarer du jobben?
- Var det din versjon av en peptalk? - Ja.
Hva i helvete gjorde dette?
La'An til Broen. Opp med skjoldene nå!
Når vi oppsøker det ukjente...
vil vi finne ting som utfordrer oss. Men vi trekker oss ikke tilbake.
- Jeg kan ikke kontrollere det. - Det er godt å bli sint noen ganger.
Det gjør deg menneskelig.
Vær på vakt. Vær kreativ.
Vitenskapens magi!
Vi er knyttet for alltid av familien som er Stjerneflåten.
La oss starte arbeidet.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968