NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Яка краса!
Вона подобається мені, бо точно відображає мою сутність.
Так, ти виглядаєш дуже природно. Це справжній ти.
-Фотограф працює в журналі «Vanity Fair». -Вони писали про тебе?
Ні, він мій приятель. Я повісив її тут, бо…
вона нагадує мені про те, хто я є.
Що мені подобається. Індустрія краси буває поверхневою.
-Це точно. -А через неї видно справжню сутність.
Мені подобаються справжні люди.
Справжні жінки.
-Підемо? -Куди?
-Це було справді жахливо. -Так, я розбита.
-Справді важко. -Досить вже, у мене болить голова.
В мене теж, ще й кицька.
Бідолаха зголодніла по хорошому сексу. Сподіваюся, вона не закохається в мене.
-Думаєш, він помітив мою огиду? -Ну, я сподіваюся, що ні.
Ти же не хочеш, щоб шеф мав на тебе зуб.
-Гей. Як ти? -Добре.
Мені справді дуже сподобалося. А тобі?
Тобі сподобалося?
Ми досконалі лише в нашій недосконалості.
Ми унікальні.
МЕДІНА КОСМЕТІКС
СВЯТКУЄ СВОЄ 50-РІЧЧЯ
МИ ХОЧЕМО ВІДСВЯТКУВАТИ ЙОГО З ВАМИ, З УСІМА ВАМИ
УНІКАЛЬНІСТЬ В РІЗНОСТІ
СВОБОДА
-Що в нас на вечерю? -Демонструйте свою особистість.
-Крістіна? -Ким би ви не були.
-Що ти дивишься? -Відеоролик сестри.
-Таких, як ви, більше не існує. -Це хлопець чи дівчина?
Вона була дівчиною, а тепер… Я не знаю.
Будьте вільними. Будьте собою.
50 РОКІВ КРАСИ
-Ти не показувала відео перед публікацією? -Альваро байдуже.
Він не перевіряє мої публікації.
Я так не думаю. Воно не має жодного відношення до іміджу бренду.
Це безпосередньо він і є.
Ти не можеш робити, що тобі заманеться. Це ставить мене в скрутне становище.
-Та годі, Кріс. -Існують правила і приписи.
-Правила, правила. Ти схожа на тата. -Роби, що хочеш.
Могла би і підтримати мене. Ти ж моя сестра.
А ти гадаєш, що я роблю?
Ти навіть не сказала, чи сподобалося тобі…
Сподобалося, ти зняла дійсно гарне відео. Але ти завжди робиш, що тобі заманеться.
Світ не влаштований так. Якщо вони найняли тебе, це…
-Гаразд, буркутунша. До завтра. -Пау…
-Це - заздрість. -Може просто відео відстійне.
-Це - заздрість, Паула. -З чого б це сестра мені заздрила?
-Чому? Вона і собі не подобається. -Можливо, не варто було його публікувати.
-Тобі що? Щоб його ніхто не побачив? -Не кричи на мене…
Ти нервуєш мене.
Після всього, що ми зробили. Скільки версій у нас було?
Я занепокоєна. Її ставлення доконає мене.
-Паула. -Що?
Нам не потрібне її схвалення. Ніколи не було потрібно.
Не ховайтеся.
Не бійтеся проявляти себе.
Ким би ви не були.
Будьте вільними. Залишайтеся собою.
Що трапилося?
-Нам знову потрібно до Рози. -Не вигадуй.
Не потрібен нам психолог. У нас все добре.
У нас все добре. Ми гарні, ми добре справляємося з роботою.
Маріо кохає нас. Тато нас обожнює.
Бруна забагато лає, але яка собака цього не робить? Вірно?
Мені подобається, коли ти посміхаєшся.
-Що ти робиш? -Хіба це не викликає спогади?
Так, відстійні спогади. Чому ти співаєш, як ідіот?
-Ця пісня крутиться в голові з ранку. -Вдягайся, ми запізнюємося.
Чудово, дівчатка! Блискуче! Давайте спробуємо нову пісню.
Більше рухів і трохи більше інтенсивності. Можете обрати один з трьох варіантів.
Перший варіант: ноги разом, випад назад і повернутися.
Випад назад із затримкою і повернутися. Не забувайе тримати рівно спину…
…і давайте попрацюємо ягодицями. Зробимо це!
Як ти?
-З тобою все гаразд? -Так… Я мало не послизнулася на…
Тобі варто бути обережнішою, підлога тут жахлива.
Спробуємо… Вітаємо на 50 річниці Медіна Косметік.
Я пишаюся тим, що є частиною цієї сім'ї…
Так, я передам йому.
-Доброго ранку, Марію! -Вітаю, Альваро!
-Вітаю, Андресе! -Доброго ранку!
-Хуаніто… -Доброго ранку!
Не в усіх офісах панує така позитивна атмосфера.
Вони тебе обожнюють.
Точно, це справді так.
Знову селфі?
«З нетерпінням чекаю на сьогоднішне святкування річниці».
Хештег: Медіна Косметікс. Хештег: 50 років краси.
-Ще щось? -Так добре.
Хештег: така елегантність. Хештег: стиль.
-Ти зараз зітхнув? -Ні.
-Ти зітхнув на мене? -Ні.
Що за музика? Музика.
Проявляйте себе.
-Що це? -Відео Паули.
Ким би ви не були.
Без хитрощів, без фільтрів.
Таких, як ви, більше не існує.
Будьте вільними. Будьте собою.
-Це дуже мило, Пауло. -Дякую!
Це все завдяки вам, бо ви відкрито проявляєте себе.
-Ви всі… Чарівні! -Так ніяково.
Ніяково? Зовсім ні, Марі Кармен. Подивіться на лебедів, дельфінів,
бенгальскьих тигрів, але й інші тварини теж прекрасні.
Лінивці, наприклад, дуже милі. Лемури, великоносі мавпи,
навіть таргани.
Вони теж милі.
Тобто… Я намагаюся сказати, що ми всі унікальні.
-Всі ми. -У всіх нас є щось особливе.
-Навіть у вас.
Пауло… Що все це означає?
-Ти бачив відео, Альваро? -Так.
Я опублікувала його, і ми зібрали більше 10 000 лайків. Всі діляться ним.
-Це дивовижно. -Ти опублікувала це?
-Доброго ранку, пані Крістіно! -Вітаю, Антоніа!
Бажаєте газету? Вони безкоштовні, але ця хороша.
-Ні, дякую. -Може, вас не цікавить ця тема.
Тут про життя після смерті. Смерті взагалі не існує.
-Та що ж з цим ліфтом? -Все добре, ви просто напружені.
Я подумала, що це цікаво. Я не знаю вашої думки щодо смерті.
Людям не подобається говорити…
-У будь-якому випадку… -Стерво навіть не попрощалася.
-Легше. -Чим ми заслужили таке?
Так зневажливо ставитися після стількох років? Ким, чорт візьми, вони себе уявили?
Відносяться, як до лайна, а я не лайно. Я консьєрж, а не лайно. Це зовсім інше.
-Дай мені спокій, добре? -Я б протягнула її за волосся по підлозі.
Ідіотка, вона - ідіотка. Як і ти. За те, що дозволяєш насміхатися над собою.
Дебілка! Тупа корова!
Нічого сказати? Не подобається те, що ти бачиш?
Гей…
-Привіт, Крістіно! -Доброго ранку!
-Доброго ранку, Крістіно! -Привіт, доброго ранку!
Не бійся.
Приділи мені хвилину.
Нам потрібно поговорити.
-Доброго ранку! -Привіт.
Куди ти йдеш? Зупинись.
Хто ти?
Я - це ти.
Ні, ти - не я. Що ти зробив з моїм відображенням?
-Ти не можеш й надалі приховувати мене. -Про що ти?
Хіба ти не пам'ятаєш?
Крістіно! Ти не бачила мого годинника?
Крістіно!
Крістіно! Та де вона є?
Крістіно! Ми запізнимося!
Ти не Крістіна. Ти завжди була Крістіаном.
Ні.
Ти не пам'ятаєш. Ти намагалася приглушити це. Як і багато іншого.
-Але він все ще там. -Ні.
-Я все ще тут. -Ні…
О, вибачте.
Тепер поговоримо про це відео… Чому я дізнаюсь останнім?
Ти сказав мені зробити особливу публікацію до річниці.
Я говорив про рекламу заходу. Відеоролик, який ти зробила,
зображує твоїх дивних приятелів і офісних потвор.
Вони не потвори, вони нормальні люди, такі ж, як ми.
Не такі, як я.
Слухай, я гадаю, що це добре, якщо співробітники причетні до…
Давай розглянемо ситуацію в цілому. У нас гучний захід з участю топ-моделі.
А ти зробила мені відео за участі Марі Кармен з відділу адміністрації.
Вона прекрасна людина, але всередині, і у відео цього не видно.
-То ми видалимо відео. -Видалимо? Ні за що.
Люди втомилися дивитися на моделей з теоретично ідеальними тілами…
-Не йди туди. -Вони несправжні, це - обман.
Вони сприяють формуванню гетеропатріархального стереотипу жінки,
-заснованому на сексистських концепціях. -Я скажу тобі, що люди хочуть бачити.
Вони хочуть бачити розкіш, красу. Давай перевіримо це на практиці.
Якою б ти була, якщо б була ідеальною? Уяви собі. Розумієш?
Ти товста? Думаю, що ні? -Привіт, Крістіно! Є зустрічі?
-Так, е… Ель Корте Інглес. -Чудово.
Зроби щось, щоб вони взяли засоби для зняття макіяжу, бо вони не продаються.
-Вперед! -Добре.
-Я впевнена в цьому. -Як щодо уроку макіяжу?
Коли твоя сестра показала мені його, я подумав: «Ось кого ми шукаємо».
Ти талановита. У тебе є талант. І виглядаєш ти чудово.
-Хочеш кави? -Ні.
Медіна Косметікс, чим можу допомогти?
Після нанесення тонального крему, пудри і консилера
я закінчу з бровами.
І для цього я використаю…
цей чорний колір…
і цю щітку. Візажисти кажуть, що так не можна,
що я маю наносити коричневий, а не чорний. Але чорний добре виглядає.
Давайте нанесемо.
Не можна дозволяти цьому старому мудаку засмучувати нас. Він нічого не тямить.
Чоловіки середнього віку схожі на зіпсовані продукти,
їх слід видаляти з ринку. Ти писала про це в Твіттері.
-А якщо вони приберуть нас з ринку? -«А якщо вони приберуть нас з ринку?»
Вибач. Вони цього не зроблять. Ми їм потрібні. Тобі слід бути розумнішою.
Може, ми лише на це й годимося.
Хіба не бачила, як вони дивилися на нас? Як аплодували?
Точно… Проблиск надії в їхніх очах.
Для кого ми це робимо?
-Для… -Для них.
Для них…
-Привіт, Пауло. -Привіт.
Пауло?
-З тобою все гаразд? -Ні, то пусте.
-Я маю видалити його. -Чому? Воно гарне. Мені дуже подобається.
-Справді? -Звичайно. Воно чудове і надихає.
Я зробила його для вас… для кожного з вас.
Я при його перегляді відчув якусь особливу силу.
Чому це погано бути таким, як ти? Товстим, лисим, з блідою шкірою і темним волоссям?
-Навіщо соромитися цього? -Навіщо?
Дякую за підтримку.
-До твоїх послуг. -Зможеш віднести це до мого столу?
-Звичайно. -Мені потрібно в туалет.
-Насолоджуйся там. Вибач. -Ти такий милий.
Дякую.
Подивимося…
-Дивовижний гриль-хаус. -Я не чув про нього.
-Я водив туди багато краль! -А як щодо клієнтів?
-Їм він подобається. -Буду знати.
-Гей, Альваро. -Що?
-Що це за відеоролик? -Це ідея Паули.
-Паули? Стажерки? -Менеджера зі зв'язків з суспільством.
-Я не думав, що це твоїх рук справа. -Розслабся, я сказав їй видалити його…
Ні. Директору сподобалося. Каже, це свіжа, інклюзивна ідея, що сприяє різномаїттю.
Їй подобався цей товстий дивак. Це прекрасний приклад нашого нового іміджу…
-бла-бла-бла… -Якого ще нового іміджу?
-Божевільна сука хоче все змінити. -Що ти маєш на увазі, коли кажеш «все»?
Вона хоче все змінити. Вона хоче, щоб ми показали його,
щоб представити нову лінію зв'язку.
-Яку лінію? -Ту, про яку йдеться у ролику.
Все вже влаштовано. У мене готова промова. Я не можу змінити її до вечора…
Ні, ми зустрінемося з нею після обіду, і ти розкажеш нам про нову стратегію.
-Яку стратегію? -Звідки мені, в біса, знати
про товстих диваків і транссексуалів? Ти опублікував ролик.
-Не я, це Паула зробила! -Дівчина? Паула, точно…
Поговори з нею, вона поділиться ідеями. Пояснить бачення з точки зору молоді…
-Буде легше, якщо ти поговориш з Сюзанною. -Ти ж знаєш, яка вона.
-Ця божевільна сука. -Вибач? Ти назвав її божевільною сукою?
-Як і ти. -Обережно, зараз важкі часи.
-Ми маємо бути неупередженими. -Я неупереджений.
Я, ти, ми обидва. Отже, до 15:30 стратегія має бути в мене…
-Принаймні, попроси в неї більше часу… -Я в тебе вірю.
Але…
Боже. Це буде катастрофа.
Привіт, красуні! Сьогодні я покажу вам, як зробити мій улюблений макіяж.
Мій улюблений макіяж.
Той, який я роблю практично щодня, і тепер ви також зможете.
Мій улюблений макіяж.
Денний, вечірній, в школу або на роботу…
Раз, два, три, прокрутіть відео!
-Ти брудна свиня. -Дідько!
Надрочувати? Це те, за що нам платять? Тобі не соромно?
А руки?
Отже, Паула, так? Тепер я зрозумів про пісню, все сходиться.
Паула - хороший вибір. Вона гаряча і охайна.
Вона добре до нас ставиться, на відміну від інших дівчат.
І необхідно визнати, що вона назвала тебе милим.
-Точно, я думаю… -Ти маєш рацію.
-Чому ми не можемо бути з нею? -Чому?
Бо ми лисіємо і некрасиві в загальноприйнятому сенсі?
Це точно. Ми ідеальні лише в неідеальності. Та я думаю, Паула…
Подивися на себе. На мене.
-Ти нереально потворний. -Що?
Я неясно висловився? Ти до біса бридкий.
Жінки шарахаються навіть від потиску твоєї руки, а уяви собі щось більше…
-Це неправда. -Мені варто нагадати тобі про Айтану?
-Це було сто років тому. -А Лусія? Джемма Уртадо?
-Я був дитиною. -Нам було 36 років!
Паула інша, вона не поверхнева. Вона бачить людину зсередини.
-А в нас є дещо особливе. -Звичайно… Що в нас особливого?
-Ну… -Тіто…
Зав'язуй із фантазіями. Тепер у нас все добре. Ми розслаблені.
Ти хочеш знову страждати?
Може, слід закінчити дрочити?
-Альберто. -Авроро.
Кофемашина заблокована.
-Може треба долити води. -Не міг би ти полагодити, будь ласка?
Я залишу техніків без роботи.
-Еспресо з соєвим молоком і без цукру. -Звичайно, я займуся цим.
Дякую, що зустрілися зі мною, Розо.
-Не була тут багато місяців. -Рік.
Рік? Я думала, що мені це не потрібно, що в мене все добре, але…
Що ж, очевидно, що це не так.
-Вибачте, що так раптово зникла. -Не турбуйтеся. Чим можу допомогти?
-Виявилося… -Ви могли зателефонувати.
-В мене було багато роботи… -Ви залишили мені повідомлення, Крістіно.
Текстове повідомлення після чотирьох років вислуховування ваших проблем?
Ну, я попередила вас заздалегідь. І заплатила за сеанс.
О, ви заплатили? Тоді це все змінює.
-Мені шкода. -Що було, те минуло.
Отже, як справи з вашим асексуальним чоловіком?
-Досі фантазує про жінок? -Ні, все добре.
Але сьогодні до мене повернулися спогади з мого дитинства.
Спогади з дитинства? Це щось новеньке, Крістіно. Ні в кого такого не буває.
Ну, я згадала, що коли я була маленькою дівчинкою, я не…
Я не відчувала себе…
Це дивно, ніби я намагалася стерти це з пам'яті,
але якщо подумати, це узгоджується з багатьма речами, з моєю невпевненістю…
-Все гаразд? -Ні, я не можу так далі.
-Чому? -Ви мене дратуєте.
Ви мені і раніше не подобалися: ваше посереднє життя, ваша безініціативність.
-Ну, я… -Вибачте, ми не можемо продовжити.
Я терпіти вас не можу. Дивлячись на вас, мені хочеться плюнути вам в обличчя.
Вам краще піти. Я могла би дати тобі ляпаса прямо зараз.
Ось так. Бах! Прямо по обличчю.
Добре тоді…
Куди ви? З вас шістдесят євро.
Так, звичайно.
Пауло. До мого кабінету, зараз.
-Ти мене звільняєш? -Ну…
Ернесто кипів від злості. «Хто зробив це відео? Це повне лайно…»
-і від інших виразів я тебе позбавлю. -Ініціатива тут не працює.
-Посередні люди… -Ти не звільнена.
-…такі як ти, Альваро. Що? -Що? Сідай, будь ласка.
-Я переконав його залишити тебе. -Правда?
Було нелегко. Він любить звільняти людей. Він хотів знайти відповідального.
Я сказав йому, що моя команда для мене як сім'я. Ми - сім'я.
-Дякую, Альваро! -О 15:30 у нас зустріч з гендиректором.
-І в мене? -Так.
Я переконав його, що ти маєш піти з нами.
-Не знаю, що сказати. -Нічого. Залиш розмови на мене.
Взагалі, у мене є кілька питань.
Що ти хотіла сказати цим роликом? Навіщо цей товстий хлопець?
Імідж компанії давно застарілий.
-Думаєш? -Так, повністю застарілий.
Що ще?
Він охоплює виключно гетеросексуальних жінок з СНД
і заснований на нормах краси, які не відображають реальних людей.
Ось чому ми хочемо створити більш інклюзивний образ
який охоплюватиме всіх людей, бо в краси є безліч сторін.
-Тому чоловіки і жінки… -І трансгендери.
-Чоловіки, жінки, трансгендери з СНД… -І небінарні люди.
-Чоловіки, жінки, трансгендери… -І гендерфлюїдні люди.
-Ти знущаєшся? -Ні. Паула сказала…
-Це - абсурд. -Паула розуміється на цьому.
-Можливо, вона зможе… -Ти хочеш, щоб вона зайняла наше місце?
Це все? Після всього, що я для неї зробив. Я підштовхнув її.
Я водив її на зустрічі з клієнтами. Борделі, очевидно, були закриті.
Вона хоч раз подякувала мені? Жодного. Вона ніколи не лайкає мої селфі.
-Я пішов. -Я всім ставив лайки… Перепрошую?
-Я йду. -Куди?
-Не знаю. -Про що ти?
Я втомився, Альваро. Це не через тебе, це через мене…
Ми постійно говоримо про одне і те ж. Переважно про тебе.
-Ми ніколи не говоримо про… -Про що, наприклад?
-Я не відчуваю те саме. -Вибач?
-Мені шкода, Альваро. -Ти не можеш піти.
-Ні, я можу. -Справді? Як?
-Через двері. -Добре. Зажди, Альваро. Зажди…
Про що ти хочеш поговорити? Про кіно, поточні події?
-Справа не в цьому. -Міжнародна політика?
-Бувай! -Гей, почекай!
Не сьогодні, мені потрібна твоя підтримка…
А що потрібно мені, а?
-Що потрібно мені? -Що тобі треба?
Бувай, Альваро!
Альваро…
Альваро!
Альваро, нам треба переглянути результати, коли ви зможете… Альваро?
-Альваро. -Так?
Нам потрібно переглянути річні результати для звіту…
-Що трапилося? -Як так?
-У вас немає… -А, ні…
-Чому ні? -Він пішов.
-Тобто? -Він відділився.
-Куди? -Не маю уявлення.
-Але як він… -Бо ми порвали! Ми розсталися.
Привіт, мене звати Анхель Алферес. Вітаю на моєму каналі YouTube.
Як я зрозумів, що я транс?
Я зрозумів, що щось не вписується в моє сприйняття самого себе
і сприйняття мене іншими людьми.
Говорячи про себе, я використовував чоловічий рід, носив одяг батька.
Мені просто було незручно в моєму тілі.
Це називається дисфорія. Коли ви не бачите себе в своєму тілі.
Ви дивитися в дзеркало, а ці цицьки не ваші,
у вас не повинно їх бути.
Зараз я ношу бандаж, який сплющує груди.
«Бандаж» - слово англійського походження.
Вони виглядають, як компресійні топи, які приховують груди.
Я - хлопець, і мені не потрібен пеніс. Чудово обходжуся без нього.
Я був точно впевнений, що я - не жінка. Але тепер я точно знаю, що я не чоловік.
Пацанка - не обов'язково лесбіянка.
Я - небінарний трансгендер.
Мого хлопця, моєї дівчини. Я - агендерний.
Люди: я чоловік у жіночому тілі.
-Хто я? -Це очевидно.
-Не для мене. -А якщо поговорити з Паулою?
-Раула? -Вона допоможе нам.
Це… Як ви гадаєте, це нормально, коли відображення зникає?
-Ні, це ненормально. -Ні, звичайно…
Знаєте що? До біса все це.
-Навіщо воно мені? -Для…
Ні для чого. Зовсім немає потреби.
Зовсім не потрібне.
Зовсім.
Вітаю, джентельмени. Запропонувати вам газету?
Вона безкоштовна, але ця справді хороша.
-Ні, дякую. -Добре. Готові до великої події?
П'ятдесят років, не менше, це дещо значить.
Ця компанія працює вже багато років, це безцінно…
-Байдуже. -Що «байдуже»?
-Досить це повторювати, досить про це. -Будь ласка, не починай знову.
Ці люди до біса огидні, мене все бісить. Навіть ти.
Послухай. Спочатку трохи заспокойся. Заспокойся.
-Чому б не спалити їх всіх? -Забудь про цю ідею з вогнем.
Згадай хвилястого папугу. Як він кричав.
Пронизливі крики, які він видавав.
Цей запах смаженої курки. Одного було мало, тому ми спалили двох.
А потім третього. І ще кілька пронизливих криків.
Заткнися вже! Заради всього святого, ми нікого не будемо палити!
Вітаю. Не бажаєте взяти газету?
Вони роздають їх безкоштовно, але ця справді хороша.
Що…? Що ти маєш на увазі, кажучи «піти своїм шляхом»? Яким шляхом?
Мені дійсно сподобалися всі ці роки, що ми провели разом,
але зараз мені треба зайнятися своїми справами.
-Про що ти? -Таке можливо, Альваро зробив це своїм.
-Що можливо? -Тепер у нього немає відображення.
-Що? -Просто вийди за ці двері.
-Я не можу цього зробити, ідіот. -Ні, ти можеш. Просто спробуй.
Альберто, я не можу піти без тебе. Я не можу просто піти, як ніби…
-Бачиш? -Ти виганяєш мене?
Ні, ні. Я кажу, що нам просто потрібна перерва…
Ти гониш мене, як собаку, після всього, що я для тебе зробив за всі ці роки?
Я вдячний тобі, але думаю, що так буде краще…
-Тобі не здається, що ти мені набрид? -Ну, тоді йди!
Добре. Якщо ти хочеш, щоб я пішов, я піду. Але це назавжди, так?
Не біжи до мене плакатися.
-Я йду. -Добре.
Як забажаєш.
Альберто… Альберто! Принтер заклинило. Не поглянеш?
-Взагалі-то… ні. -Чому?
Тому що мені на нього насрати.
Я тут не для того, щоб лагодити принтери, Марі Кармен.
-Так, але… -Мені плювати на нього.
Чхати я хотів на цей принтер!
До біса цей чортів принтер!
Мій стіл ось там. Я не знаю, навіщо я прийшов сюди.
Ні, принтер не працює. Я не знаю, чи ти в курсі.
Знаеш, хто буде його лагодити? Жоден бісів виродок!
Я шукаю способи змінити тут все.
-Нові співробітники, пакування… Вірно? -Так.
Але це нелегко, бо, хоча мій батько помер, він завжди поруч.
Нам потрібно кардинально все змынити, інакше наші конкуренти з'їдять нас живцем.
-Хуан це знає. -Цифри не брешуть.
Продажі падають. Якщо ми не будемо діяти швидко…
Тому, коли я побачила відео, я подумала: «Будь вільним, будь собою, просто будь…»
Я генеральний директор не просто так. У мене теж є право голосу в цьому питанні.
-Точно. Ваші погляди ключові… -Ми святкуємо минуле,
але я також хочу відсвяткувати майбутнє.
Ви наш провідник на цьому шляху, Альваро. Що ви підготували?
Ну… У мене було не так багато часу на підготовку, але я зробив…
зробив кілька приміток… Секунду.
В принципі, я думаю, що нам потрібно звернутися до людей.
Нам потрібно відійти від поділу. Я маю на увазі стать.
Стать не дорівнює сексуальній орієнтації. Хоча іноді так і є.
Іноді вони збігаються, але не завжди.
Тому… якщо говорити про звернення до людей…
тобто поспілкуватися з людьми…
Сексуальна орієнтація? Вона не має значення. Важливим питанням є стать.
Стать…
Я намагаюся сказати, що…
Навіщо?
А може, і ні.
Люди…
-Альваро? -Так?
-Продовжуйте… -Так, звичайно. Вибачте.
Люди… що я… Це - основа.
Пауло, поділитеся з нами вашою думкою.
-Я? -Розкажіть нам про свої ідеї.
Вперед, Пауло.
Добре. Чому макіяж - виключно жіноча річ?
-Чому чоловіки не можуть робити макіяж? -Геї, наприклад.
-Не просто геї. -Точно.
-Хто б не захотів. -Інтерсексуали.
Альваро, вибачте. Ви не проти, щоб Паула розповіла нам все?
-Звичайно, ні. -Дякую!
Ну, я вірю в свободу самовираження.
Я вірю в свободу, і мені здається…
-Ви не знаєте, де Марія? -Гадки не маю. Здається, пішла в туалет.
-Привіт! Прости, я налякав тебе? -Трохи.
Я чекав на тебе. Що ти робила?
-Ходила до туалету. -Це корисно після обіду.
-Звісно… -Минулої ночі було весело, егеж?
Це «так» чи «ні»? Повторимо? Як щодо вечора?
-У мене не вийде. -У тебе немає планів після вечірки.
-Мені потрібно відпочити. -Візьми вихідний, я твій шеф.
-Я не можу. -То давай зараз?
-Ні! -По-швидкому в туалеті.
Чому ні? Тобі ж сподобалося. Тобі сподобалося чи ні?
-Альваро! Ти робиш мені боляче. -Альваро!
Бувай, красуня!
-Якого біса ти робиш? -Нічого, просто…
Хочеш, щоб тебе звинуватили в сексуальних домаганнях?
-Вночі вона не була такою недоторканою. -Що сталося вночі?
Нічого. Ми пішли випити і…
Ти не можеш все життя розмахувати членом.
Я їм не розмахую. Я не винен, що я привабливий.
Краще, щоб ти не виступав з промовою сьогодні.
-Вибач що? -Я намагався захистити тебе.
Всі твої промахи, але я більше не можу ризикувати.
-Тепер я розумію сцену з Паулою. -Яку сцену?
-«Продовжуй, Пауло». Ти не дав мені слова. -Ти нічого не казав.
-Ти не давав мені говорити! -Ти кричиш на мене.
-Звісно, ти відчуваєш себе кращим. -Що?
Ти відчуваєш загрозу. У мене є харизма, вони обожнюють мене…
-Вони всі сміються над тобою. -Хто сміється наді мною?
Всі вони. Дай-но подумати. Хуан, Рамон, товстун.
Нова дівчина, не пам'ятаю її імені. Я чув їхні розмови у кафетерії.
У них навіть є група в WhatsApp, де вони обговорюють твої селфі.
-Тому що вони забавні… -Ні, вони роблять з тебе посміховисько.
Як вона називається?«Придурок», «Ідіот»? Точно, «Мішок з лайном».
-«Мішок з лайном»? -«Мішок з лайном», Альваро.
Вони додали мене. Зазвичай вона на беззвучному. Там є жорстокі зауваження.
Іноді я ставлю смайл з посмішкою… «Мішок з лайном».
Альваро!
«Мішок з лайном».
Косметика дозволяє приховати наші мнимі дефекти.
Щоб ми, жінки, прагнули виглядати як моделі з тілами, яких не можемо мати,
і перестали бути собою.
Вона має дозволяти нам вільно проявлятися, незалежно від того, які ми.
-Тому що ми чудові! -Ви маєте виступити сьогодні.
-Якщо хочете. Що скажете? -Так. Звичайно.
Так.
Не можу повірити, що генеральний директор попросила мене виступити.
Мої вітання!
-Я знаю, ти вважаєш цей ролик дурним. -Це неправда.
-Вчора ти не здавалася зацікавленою. -Я хвилювалася.
Все добре, я пробачаю тебе.
Мені потрібно зосередитися на промові.
-В мене нормальна зачіска? -Ти виглядаєш чудово.
Не думаю, що у мене зараз є час на перукаря.
-Неподалік є салон «Аріель». -«Аріель»?
Дідько! У них вечірка до дня народження, і вони закриються раніше.
Аріель - це хлопець, який був дівчиною, вірно? А тепер він ні той, ні інший?
-Небінарна людина. -Точно.
-Хіба це не цікаво? -Хто, Аріель?
-Так… ну, він, вона… -Вони.
-Вони. Він знав, що він був… -Вони почали перехід…
і зрозуміли, що не ідентифікують себе з жодною статтю.
Він робив операцію? Взагалі не скажеш, що у нього є груди.
-Чи носить він пов'язку? Бандаж? -Звідки ти про це знаєш?
Ну, після перегляду твого відео я дещо почитала.
Дійсно? Боже мій!
То я змінюю не тільки компанію, але й сестру?
Ось чому це так важливо. Йдеться не тільки про професійне зростання,
але і про те, щоб розширити погляди людей, як ти.
забезпечити повагу відмінностей, щоб люди проявляли весь свій потенціал.
-Пауло… -Ш-ш! Те, що я зараз сказала, дуже круто.
Потрібно це записати.
Пауло, розумієш… коли я була вранці в тренажерці…
-Я сказала «весь їхній потенціал»? -Не пам'ятаю.
-Що таке? -А?
Що з тобою?
Я не знаю. Щось дуже дивне відбувається зі мною…
Це тато.
Тато?
В якій лікарні?
-Як гадаєш, я правильно все роблю? -Що саме?
Ну, різні речі. Я знаю, що не ідеальний, але я добре виконую свою роботу.
Звичайно, це так. Що сталося?
-Вони не хочуть, щоб я виступав. -Хто не хоче?
Ти завжди був відмінним оратором.
-Правда? -Звичайно!
-Кращий в моїх шкільних виставах. -Може й не найкращий…
Кращий, інші матері зеленіли від заздрості.
-Тобі все вдавалося. -Та годі тобі…
Ти виділявся у всьому.
Ось чому ти очолюєш одну з найбільш важливих компаній в світі.
-Це не так, і я - не директор. -Ти говориш, як твій батько.
Ти не такий, як він. Ти не такий невдаха, як він, і ніколи ним не був.
-І ніколи ним не будеш. -Ні, я не такий, як батько.
-Я завжди був переможцем, правда? -Звичайно.
Я завжди робив все правильно.
-Де вони? -Куди ти?
Може приготувати тобі джин-тонік?
Я був популярним, гуляв з найвродливішою дівчиною, забивав голи… Був капітаном.
-У тебе був гарний почерк. -Так, у мене був гарний почерк.
У мене були високі бали з суспільних наук…
І мені подобалося спостерігати, як ти стрибаєш по плінту прекрасними ніжками.
-Де вони? Де? -Що ти шукаєш, Альваро?
Тут немає. Ці меблі - чортів мотлох!
Може, я знаю, де те, що ти шукаєш. Що тобі потрібно?
Тобі не слід було приходити. Я в повному порядку.
-Я цього не знаю… -Я звик до цих чортових аритмій.
Навіщо ти прийшла, Крістіно? Ти так зайнята на роботі.
Я ненадовго, тату, бо я теж працюю…
-Роби те, що маєш робити. -Так. Я виступаю з промовою.
-Промовою? Ти? -Так, я.
-Це чудово. -Дякую!
-Робота з твоєю сестрою окупилася. -Взагалі-то, я…
Спочатку ти не хотіла. Казала, що робочий час занадто великий.
-Я так не казала. -Щось на зразок того.
Один з типових виразів твоєї мами. Але подивися на неї. Виступає з промовою!
Яка тема?
Я зняла відеоролик до 50-річчя…
-Як тобі це вдалося? -Ні, це не я.
-Та годі тобі. -Ні.
-Гендиректор Сюзанна побачила його… -Ти смикала за ниточки.
-Вона рекомендувала мене, тату. -Байдуже.
-Вони бачили, що я… -Чудово, що ти шукаєш своє місце.
Якби не Крістіна, ти б досі розважалася
-з цими лесбіянками і квірами… -Вибач що?
Геями, геями. Можемо називати їх геями, якщо бажаєш.
-Тату… -Слухай, Пауло, ти…
ніколи не була придатна до роботи. Ти схожа на свою матір.
-Досить порівнювати мене! -Вперед, кричи.
-Це так добре для мого серця. -Я пішла.
Ні, Пауло. Пауло!
-Це взагалі нормально? -Вона нервує.
-У неї було все, що вона хотіла! -Не засмучуйся.
В той час як ти…
у тебе не було і половини того, що в неї. І ти щаслива.
Ти досі не подарувала мені онуків.
Ти старієш, але наука зараз може все.
Можливо, одного разу ти мене здивуєш.
НАЙКРАСИВІШОМУ
Мова: зараховано. Природознавство: задовільно.
Суспільні науки: зараховано. Математика: не зараховано.
Все ще думаєш, що я хороший, мам? Жодної пристойної оцінки.
-Вони мали на тебе зуб. -Всі вчителі?
Люди терпіти не можуть переможців. Вони заздрили, бо у нас були гроші.
Там у всіх були гроші. Це була школа для багатих дітей.
-Але більшість були розпещені. -Як і ми.
Я ні в чому не був кращим. Я був посереднім.
Хто не дає тобі вимовити промову?
-Генеральний директор. -Насправді?
-Я подзвоню і все залагоджу в одну мить. -Кому зателефонуєш?
-Як там? Кого я маю просити? Гендиректора? -Мамо…
Як щодо джин-тоніку?
-Ми ніколи не дамо татові, чого він хоче. -Вибач, у мене немає на це часу.
-Мені потрібна сукня на вечір. -Сукня?
-Вибач. -Крістіан!
-Я не можу так раптово змінити своє життя. -Хто сказав робити це раптово?
-Я звила так жити. -Це - дерьмовий аргумент.
-Я не можу стати іншою людиною. -Ти й не будеш…
Я - не ти!
Ти не можеш знову заховати мене.
-Я не можу змінити своє життя. -Але чому?
-Через все, що в мене є. Маріо. -Ми ніколи не кохали його.
-Люди на роботі? -Яке їм діло?
-Мої друзі по Зумбі? -До біса їх!
-Тато? -Йому знадобиться час…
Ми вб'ємо його.
Дай їм шанс полюбити тебе за те, яка ти є.
Дай цей шанс собі.
Мені шкода.
Ні, ти не можеш так вчинити з нами. Ти не можеш!
Гірчично-жовтий красивий.
Як щодо кольору, який більше… Я не знаю, більше розкриває нас?
Бірюзовий.
Альваро!
Гей! Привіт, Альваро! У вас теж не було часу з'їздити додому?
Я хочу купити костюм.
Якщо мені доведеться їхати на автобусі туди і назад, я пропущу вечерю.
-Тому я збиратимуся тут. -Що сталося?
-Що ви маєте на увазі? -Ваше відображення.
-Ах, я вигнав його геть. -Що?
Так, ви мали рацію. Нам краще без них.
Для чого вони нам?
-Ні для чого. -Ні, я помилявся.
-Тобто? -Подивіться на себе.
-Я не можу. -Я навіть краватку без нього не надіну…
Подивіться в дзеркало і скажіть мені, що ви бачите. Що ви бачите?
-Нічого. -В тому і справа, що нічого.
Ви можете бути, ким завгодно. Будь-ким. Ким ви хочете бути?
Ну, що ж. Мені подобається.
-Скільки? -Ти знала, чи не так? Про Крістіана.
Я не знаю, що трапилося. Хай там що, та тепер він там, де має бути.
-Чому? -Хіба ти не пам'ятаєш наше дитинство?
Ні, звичайно, ні, тому що я завжди намагалася подолати це.
-Ні, ти просто приховала це. -Щоб захистити тебе.
-Але тепер у нас все в порядку. -Завдяки транквілізаторам.
Гаразд, це - не ідеальне життя, але в кого воно ідеальне?
Я запитую: в кого життя ідеальне? Принаймні, ми не страждаємо.
-Точно. -Ніхто не буде спілкуватися з Крістіаном.
Ми нікому не будемо потрібні.
Гаразд, давай заплатимо за сукню. Вип'ємо трохи вина ввечері, ми заслужили.
Якщо хочеш, навіть півстакану джин-тоніку. Але не більше, так?
Через нього ми втрачаємо контроль, а нам не можна повертатися додому пізно.
Бруна почне лаяти, а сусіди скаржитимуться, і це правильно.
ПЕРУКАРНЯ
-Ви ж Аріель, вірно? -Так, а ви?
-Крістіна, сестра Паули. -Вибачте, я не впізнав вас.
Та нічого, ми бачилися лише кілька разів.
-Ви працюєте разом. -Так.
-Щось потрібно? -Ні.
-Бажаєте випити? -Так.
Тоді ходімо.
-Антоніа! Що нового, як справи? -Чудово, виглядаєте…
Я дзижчу, Я йду купувати костюм для вечірки.
Звучить здорово. Тримаю парі, ви чудово проведете час. Я ніколи на них не була.
-Тоді приєднуйтеся. -Я? Не кажіть глупощів.
-Ви - сім'я. -Це не те саме…
-Саме воно. Ходімо. -Що подумають люди…
Що ж, Антонія, люди можуть відвалити і здохнути.
Так, але… Мені так шкода. Це був рефлекс.
Не турбуйтеся, це була спонтанна, природна реакція.
Ви вдарили мене першим.
Я вдарив вас легше, але це прекрасний жест.
-Вам було боляче? -Ні, зовсім ні.
-Трохи почервоніло. -Я не помітив…
Біль - відносне поняття. Те, що робить боляче вам,
на мене може не діяти, і мені потрібно більше.
Я піду, бо магазини зачиняться. Побачимося.
Що це?
Привіт! Я - Пол.
-А ви? -Привіт, Поле!
-Я - Кріс… Кріс-Крістіна. -Крістіна? Приємно познайомитися.
-Мені також. -Що привело вас сюди?
Я прийшла…
підстригтися, але схоже, що у вас вечірка.
Ні, я можу вас підстригти, якщо бажаєте.
Я можу обрізати кінці в одну мить. Я тут працюю.
-Чудово. -Ви ж просто хочете підрізати кінчики?
Ну… Я не знаю…
Оскільки я тут…
Дивлячись на ці зачіски, що у вас тут, Я не знаю, може бути…
-Цю? -Цю?
-Не воно? -Це велика зміна, але я можу це зробити.
Добре, може…
Щось більш класичне?
Як у мене?
Це ви?
-Що думаєте? -Як забажаєте, Крістіно.
Ви маєте бути абсолютно впевнені, бо…
-Крістіан. -Що?
Мене звати…
Мене звати Крістіан.
Привіт, Крістіан! Я - Пол.
Привіт, Пол!
Бачиш, що я тобі говорила? Вся ця ненависть і підлість,
завжди переповнювала мою голову лайном. Ти не можеш так жити.
Вони насправді хороші люди. У них є свої справи, але вони хороші.
Вгадай, яку сукню ми одягнемо?
-Я не бачу в списку Антонію або Лопеса. -Ні? Як щодо «консьєрж»?
Консьєрж? Ні.
Можна я пошукаю Альберто? Він запросив мене.
Ні, якщо вас немає в списку, ви не можете увійти.
А якщо ви пошукаєте? Він пухкий, з блідою шкірою, волохатий…
Мені не дозволено. Може, пізніше, коли…
-Я розумію, але я вже наряджена… -Можете почекати в барі, якщо бажаєте.
Будьте вільними. Будьте собою.
Добре.
Дякую. Дуже дякую.
Вибачте, я трохи нервую, але… Перш за все, добрий вечір!
Я багато думала про свою сьогоднішню промову, і…
Якщо чесно, я нічого не підготувала!
Екзистенціальна порожнеча, спадкоємиця постмодернізму,
протягом багатьох років підводила косметичну індустрію
до нереальних, підробних норм краси.
Образи, які вказують нам, як ми повинні виглядати.
Вони вимагають, щоб ми були неймовірно ідеальними, бо ми - не ідеальні.
Ми всі різні, кожен з нас. І в цьому криється справжня краса.
Тут, в наших серцях.
Я думаю, що ми повинні позбутися наших комплексів і скинути маски,
не боючись висловлювати нашу сутність.
Не боючись бути собою.
Дякую!
Це для всіх вас.
Добре. З днем народження, Медіна Косметікс! Нехай почнеться вечірка!
Подивіться сюди, будь ласка.
-Ми пишаємося вами. -У тебе були сумніви.
-Ні… -Щодо товстого хлопця.
-Ну, спочатку… -Ти не бачив, як він заповнив весь екран?
-Ідея була в тому… -Він також у тобі сумнівався.
-Як молода жінка. -Гей, я ніколи не говорив…
Ви бачили їхню реакцію? Вони були сповнені ентузіазму.
-Точно. Ось вам і імідж. -А Паула - наша висхідна зірка.
-Так. -Дякую, що повірили у мене…
До біса геніально! Просто блискуче…
Це було чудово, Пауло, твоя робота фантастична.
Це було чудово, так?
-Ми так щасливі. -Так.
Всі четверо, вірно? Будьмо!
-Що відбувається? -Аріель - неймовірний чувак!
-Це він підстриг тебе? -Ні, Пол.
-Від тебе смердить випивкою. -Ну, я випила кілька кухлів пива.
-І трохи екстазі. -Цей ублюдок накачав тебе наркотою?
Ублюдок… Поглянь-но.
Подивись.
-Що це? -Бандаж.
-Бандаж? -Ноа подарував його мені.
-Навіщо? -Хіба ти не бачиш? Я звільнилася.
Я тепер така, яка я є.
-Ти про що? -Пауло.
-Я - Крістіан. -Що?
Я… Крістіан.
Пауло, я не знаю, хто я. Я намагалася бути собою, але…
Я не знаю, хто я. Хто я? Хто я?
-Я не знаю. -А якщо врешті опиниться, що я ніхто?
Допоможи мені, Пауло.
Будь ласка.
Допоможи мені, Пауло.
Так? Привіт? Перевірка, перевірка… Мене чутно?
Отже, це не було заплановано, та сьогодні вечір присвячено спонтанності.
Дякую, хлопці, за акомпанемент. -Пауло, це для тебе.
Ти навчила нас заглядати в свої серця, проявляти свої кращі риси.
Якщо б мені довелося…
Якщо б мені довелося жити Без твоїх обіймів
Чортів товстун!
Життя б пройшло у смутку
Я знаю, що страждань не уникнути
Я піду за тобою На край світу
Я не зможу жити без твого тепла
Бо я не знаю, хто я без тебе
Я не зможу відмовитися від твого кохання Будь ласка, ніколи не сумнівайся
Поцілуй мене, я завжди буду тебе кохати
Я б пропав, якщо б тебе не було поруч
Ніщо не змінить мого кохання до тебе
Ти завжди знатимеш, що я люблю тебе
Я не хочу йти Я хочу дивитися на твоє обличчя щоранку
Ніщо не змінить мого кохання до тебе
Ти завжди знатимеш, що я люблю тебе
Якщо я більше не побачу твоїх очей Я буду, як сліпець
Ніщо не змінить Моєї любові до тебе
Пауло. Я тебе кохаю.
Мені здається, ти теж щось відчуваєш до свого солоденького.
Нічого не кажи.
Альберто, ні… Ні!
Вогонь!
Будьте вільними!
Будьте собою!
Будьте вільними. Будьте собою.
Пауло!
-Що трапилося? -Я не знаю.
ПОЖЕЖНА ЕВАКУАЦІЯ
Яка катастрофа. На щастя, ніхто не постраждав.
У будь-якому випадку… Ти ж знаєш, що я завжди прикривав твою спину, вірно?
Але після того, що сталося, нам потрібно щось міняти.
Так, я думаю.
Ми переглянемо вашу позицію.
Нам потрібні зміни, але без значних ризиків.
Точно. Як би ви змінили наше повідомлення?
У косметичній індустрії домінують образи краси…
-Ні, вибачте, ми чули це вчора. -Дайте нам щось конкретне.
Ну, це не мають бути кардинальні зміни.
Я б залишила поняття свободи і самовираження, вони привабливі,
але позбавилася від усього радикального. Жодних товстунів.
Жодних трансів, яких можуть не схвалювати. Вони відносяться до ринку меншості.
-Ми не знаємо, хто замінить тебе. -Паула?
Можливо.
Послухайте, це між нами.
Мова йде про продаж косметики, а не про зміну світу.
-З тобою все добре? -Так.
Ніколи не було краще.
Що відбувається? Альваро!
Чому я тут? Що таке? Альваро!
-Ти не можеш так зі мною. -Це те, чого ти хотіла.
-Я в цьому не впевнений. -Ти просто не наважилася на це.
-Ось чому ми помінялися місцями. -Але я не можу тут залишатися.
Мені обов'язково залишатися тут?
-Тут? -Я маю на це право.
Навіть якщо ми почнемо з початку.
-Це дивно, я не хочу… -Ти не можеш взяти все під контроль.
-Так, але… -Не дивись так похмуро.
Я роблю це для тебе. Вище носа. Усе буде гаразд.
Подивимося.
Все буде гаразд. Ми зробимо це крок за кроком.
Все буде добре.
Як я виглядаю?
Справді красивий.