‏NETFLIX מציגה
‏היא יפהפייה.
‏אני אוהב אותה כי היא באמת מבטאת את המהות שלי.
‏כן, אתה נראה טבעי מאוד. זה באמת אתה.
‏הצלם עובד בשביל "ואניטי פייר". -הם פרסמו את התמונה בעיתון?
‏לא, הוא חבר שלי. תליתי אותה פה
‏כי היא מזכירה לי מי אני.
‏את מה שאני אוהב. תעשיית היופי יכולה להיות שטחית.
‏בהחלט. -אני מרגיש שזה אמיתי להתחבר לטבע.
‏אני אוהב אנשים טבעיים.
‏נשים אמיתיות.
‏שנלך? -לאן?
‏זה היה נורא. -כן, פישלתי.
‏מאוד. -תפסיקי, הראש שלי כואב.
‏גם הראש שלי, והכוס שלי.
‏המסכנה מתה לסקס טוב. אני מקווה שהיא לא תתאהב בי.
‏נראה לך שהוא יודע שזה דחה אותי? -אני מקווה שלא.
‏את לא רוצה שהבוס יכעס עלייך.
‏היי. מה שלומך? -הכול טוב.
‏נהניתי מאוד מזה. מה איתך?
‏נהנית מזה?
‏אנחנו לא מושלמים באופן מושלם.
‏אנחנו ייחודיים.
‏- מדינה קוסמטיקה -
‏- חוגגת 50 שנה -
‏- אנחנו רוצים לחגוג איתכם, עם כולכם -
‏- ייחודיים שונים -
‏- חופשיים -
‏מה יש לארוחת ערב? -תביעו את עצמכם.
‏כריסטינה? -תהיו מי שאתם.
‏במה את צופה? -סרטון שאחותי יצרה.
‏אין אף אחד כמוכם. -זה גבר או אישה?
‏זו הייתה בחורה ועכשיו… אני לא יודעת.
‏תהיו חופשיים. תהיו אתם עצמכם.
‏- 50 שנות יופי -
‏תעלי את זה בלי להראות לאף אחד? -לאלווארו לא אכפת.
‏הוא אף פעם לא רואה את הפרסומים שלי.
‏אני לא בטוחה. אין לזה שום קשר לתדמית של המותג.
‏בדיוק.
‏תעשי מה שבא לך. זה מעמיד אותי במצב לא נעים.
‏בבקשה, כריס. -יש חוקים ותקנות.
‏חוקים. את כמו אבא. -תעשי מה שאת רוצה.
‏את יכולה לתמוך בי. את אחותי, לא?
‏מה נראה לך שזה? -לא אמרת לי אם אהבת אותו.
‏אהבתי, ערכת סרטון יפה. את תמיד עושה מה שאת רוצה.
‏העולם לא מתנהל ככה. אם הם מעסיקים אותך, זה…
‏בסדר, מבאסת, נתראה מחר. -פאו…
‏זו קנאה. -אולי ערכתי חרא של סרטון.
‏זו קנאה, פאולה. -למה שאחותי תקנא בי?
‏למה? את עצמה היא לא אוהבת. -אולי לא כדאי שאעלה אותו.
‏מה? כדי שאף אחד לא יראה אותו? -אל תצעקי.
‏את מלחיצה אותי.
‏אחרי כל העבודה שהשקעת. כמה גרסאות צילמת?
‏אני לחוצה, היא מצליחה להשפיע עליי.
‏פאולה. -מה?
‏את לא צריכה את האישור שלה. מעולם לא היית צריכה אותו.
‏אל תתחבאו.
‏אל תפחדו להביע את עצמכם.
‏לא משנה מי אתם.
‏תהיו חופשיים. תהיו מי שאתם.
‏מה קרה?
‏אנחנו צריכות להיפגש שוב עם רוזה. -תרדי מזה.
‏אנחנו לא צריכות פסיכולוגית. אנחנו בסדר.
‏אנחנו בסדר. אנחנו יפות, אנחנו מצטיינות בעבודה.
‏מריו אוהב אותנו. אבא מעריץ אותנו.
‏ברונה באמת נובח הרבה, אבל איזה כלב לא נובח, נכון?
‏אני אוהבת כשאת מחייכת.
‏מה אתה עושה? -זה לא מעלה בך זיכרונות?
‏כן, חרא של זיכרונות. למה אתה שר כמו אידיוט?
‏התעוררתי עם השיר הזה בראש. -תתלבש, אנחנו מאחרים.
‏מעולה, בנות. נהדר. בואו ננסה שיר חדש.
‏ברמת כושר גבוהה יותר, ומהיר יותר. תבחרו אחת משלוש אפשרויות.
‏אפשרות ראשונה, רגליים צמודות, רגל אחורה, וחזרה.
‏רגל ארוכה אחורה וחזרה. תשמרו על גב זקוף…
‏ונפעיל את שרירי הישבן. קדימה, בואו נעשה את זה.
‏מה נשמע?
‏את בסדר? -כן, כמעט החלקתי על…
‏את חייבת להיזהר, הרצפה הזאת נוראית.
‏בואו נראה… ברוכים הבאים לחגיגות 50 שנה למדינה קוסמטיקה.
‏אני גאה להיות חלק מהמשפחה הזאת…
‏כן, אני איידע אותו.
‏בוקר טוב, מריה. -שלום, אלווארו.
‏שלום, אנדרס. -בוקר טוב.
‏חואניטו. -בוקר טוב.
‏לא בכל המשרדים יש אווירה חיובית. -הם מעריצים אותך.
‏כן, בהחלט.
‏עוד סלפי?
‏מאושר מחגיגות יום השנה הערב.
‏האשטאג, מדינה קוסמטיקה. האשטאג, 50 שנות יופי.
‏עוד משהו? -זה בסדר.
‏האשטאג, אלגנטי כל כך. האשטאג, סטייל.
‏נאנחת הרגע? -לא.
‏נאנחת לי מול הפרצוף? -לא.
‏מה המוזיקה הזאת? המוזיקה.
‏תביעו את עצמכם.
‏מה זה? -הסרטון של פאולה.
‏לא משנה מי אתם.
‏בלי תרגילים, בלי פילטרים.
‏כאילו אין עוד אף אחד כמוכם.
‏תהיו חופשיים. תהיו עצמכם.
‏זה מקסים, פאולה. -תודה.
‏והכול בזכותכם, כי הסכמתם לבטא את עצמכם בחופשיות.
‏אתם יפים כל כך. -כמה מביך.
‏מביך? ממש לא, מארי כרמן. יש ברבורים, יש דולפינים,
‏טיגריסים בנגליים, אבל יש גם בעלי חיים אחרים יפים.
‏יש עצלנים, הם חמודים מאוד, יש למורים, קופים עם אף ארוך,
‏ויש אפילו מקקים.
‏גם הם חמודים.
‏זאת אומרת… אני מנסה לומר שכולנו ייחודיים.
‏כולנו. -בכל אחד מאיתנו יש משהו מיוחד.
‏בכולנו יש משהו מיוחד. -אפילו בך.
‏פאולה, מה כל זה?
‏ראית את הסרטון, אלווארו? -כן.
‏העליתי אותו ויש יותר מ-10,000 לייקים. כולם משתפים אותו.
‏זה מדהים. -העלית אותו?
‏בוקר טוב, גברת כריסטינה. -שלום, אנטוניה.
‏את רוצה עיתון? הוא אמנם חינם, אבל הוא ממש טוב.
‏לא, תודה. -אולי הנושא הזה לא מעניין אותך.
‏הוא עוסק בחיים שלאחר המוות. שבעצם אין דבר כזה מוות.
‏מה קרה למעלית? -שום דבר, את לחוצה.
‏לדעתי זה מעניין. אני לא יודעת מה דעתך על המוות.
‏אנשים לא אוהבים לדבר…
‏לא משנה. -הכלבה אפילו לא אמרה להתראות.
‏תשתקי. -זה באמת מה שמגיע לנו?
‏התעלמות כזאת אחרי כל כך הרבה שנים? מי הם חושבים שהם?
‏מתייחסים אלייך כמו חרא, אני לא חרא. אני שוערת, יש הבדל.
‏תעזבי אותי בשקט, בסדר? -הייתי גוררת אותה מהשיער.
‏אידיוטית, היא אידיוטית, וגם את, כי את מניחה להם להשפיל אותך כך.
‏אידיוטית. פרה טיפשה.
‏אין לך מה לומר? לא אהבת את מה שראית?
‏היי.
‏היי, כריסטינה. -בוקר טוב.
‏בוקר טוב, כריסטינה. -היי, בוקר טוב.
‏אל תפחדי.
‏תקשיבי לי לרגע.
‏אנחנו צריכות לדבר.
‏בוקר טוב. -היי.
‏לאן את הולכת? תעצרי.
‏מי את?
‏אני את.
‏לא, את לא אני. מה עשית להשתקפות שלי?
‏את לא יכולה להסתיר אותי. -על מה את מדברת?
‏את לא זוכרת?
‏כריסטינה. ראית את השעון שלי?
‏כריסטינה.
‏כריסטינה. איפה היא?
‏כריסטינה. אנחנו נאחר.
‏את לא כריסטינה. מאז ומתמיד היית כריסטיאן.
‏לא.
‏את לא זוכרת. ניסית להעלים את זה. כמו דברים רבים אחרים.
‏אבל הוא עדיין שם. -לא.
‏אני עדיין פה. -לא.
‏סליחה.
‏ועכשיו, לגבי הסרטון… למה אני האחרון שיודע מזה?
‏אמרת לי להכין משהו מיוחד לכבוד יום השנה.
‏התכוונתי לאירוע יחצני. הסרטון הזה שערכת
‏מציג את החברים המוזרים שלך ואת היצורים של המשרד.
‏הם לא יצורים, הם אנשים נורמלים כמונו.
‏לא כמוני.
‏אני חושבת שזה נחמד אם העובדים יכולים להזדהות…
‏בואי נגיע לעיקר, יש לנו אירוע חשוב עם דוגמנית-על
‏ואת ערכת סרטון עם מארי כרמן המזכירה.
‏היא מקסימה, אבל רק מבפנים, ואסור שיראו דבר כזה בסרטון.
‏אז עכשיו תורידי את הסרטון. -להוריד אותו? ממש לא.
‏לאנשים נמאס לראות דוגמנים עם גוף מושלם לכאורה.
‏אל תתחילי. -זה לא אמיתי, זה מזויף.
‏זה מקדם סטריאוטיפ צבוע על נשים
‏שמבוסס על רעיונות סקסיסטיים. -אגיד לך מה אנשים רוצים לראות.
‏הם רוצים לראות יוקרה, יופי. בואי נבחן את זה.
‏איך נראית הגרסה המושלמת שלך? תדמייני אותה. הבנת?
‏את שמנה? לא, נכון? היי, כריסטינה. יש לך פגישות?
‏כן… "אל קורטה אינגלס". -מושלם.
‏תנסי לשווק להם את מסיר האיפור, הוא לא נמכר.
‏לכי על זה. -בסדר.
‏אני בטוחה בזה. -אולי מדריך איפור?
‏כשאחותך הראתה לי אותו חשבתי, זו מי שאנחנו מחפשים.
‏את מוכשרת, יש לך כישרון, ואת נראית מעולה.
‏את רוצה קפה? -לא.
‏מדינה קוסמטיקה, במה אוכל לעזור?
‏אחרי שמרחנו את הבסיס, את הפודרה ואת הקונסילר,
‏אני אסיים עם הגבות.
‏לשם כך אני אשתמש
‏בצבע הגבות השחור הזה
‏ובמברשת הזאת. מאפרים תמיד אומרים לי שזו טעות.
‏שאני צריכה להשתמש בחום ולא בשחור. אבל אני מעדיפה שחור.
‏בואו נעשה את זה.
‏לא נוכל להניח לשמוק הזקן הזה לעצבן אותנו. אין לו מושג בכלום.
‏גברים בגיל העמידה הם כמו מוצר פגום.
‏צריך להוריד אותם מהמדפים. כתבת את זה בציוץ שלך.
‏מה אם הם יורידו אותנו מהמדפים? -מה אם הם יורידו אותנו מהמדפים?
‏הם לא יעשו את זה. הם צריכים אותנו, את צריכה להיות חכמה יותר.
‏אולי זה כל מה שאנחנו יודעות לעשות.
‏לא ראית איך הם הסתכלו עלינו? איך הם מחאו כפיים?
‏נכון, היה ניצוץ של תקווה בעיניים שלהם.
‏בשביל מי אנחנו עושות את זה?
‏בשביל… -בשבילם.
‏בשבילם.
‏היי, פאולה. -היי.
‏פאולה?
‏את בסדר? -כן, לא קרה כלום.
‏אני צריכה להוריד אותו. -למה? הוא מקסים. אהבתי אותו.
‏באמת? -ברור, הוא מקסים, מעורר השראה.
‏יצרתי אותו בשבילכם, בשביל כל אחד ואחת מכם.
‏כשצפיתי בו התמלאתי בכוח מיוחד מאוד.
‏למה זה לא בסדר להיות מי שאתה? שמן, קירח, חיוור עם שיער כהה?
‏למה שתרגיש לא בנוח עם זה? -למה?
‏תודה על התמיכה.
‏מה שתצטרכי. -תוכל לקחת את זה לשולחן שלי?
‏בטח. -אני חייבת להשתין.
‏תיהני מההשתנה. אני מצטער. -אתה כזה חמוד.
‏תודה.
‏בואו נראה…
‏זו מסעדת בשרים מעולה. -אני לא מכיר אותה.
‏לקחתי לשם המון בחורות. -ומה לגבי לקוחות?
‏הם מתים עליה. -אני אנסה לזכור את זה.
‏היי, אלווארו. -מה?
‏מה הקטע של הסרטון? -פאולה צילמה אותו.
‏פאולה? היא מתמחה? -מנהלת קשרי קהילה.
‏לא חשבתי שאתה יזמת את זה. -תירגע, אמרתי לה להוריד אותו.
‏לא, המנכ"לית אהבה אותו. היא אמרה שהוא רענן, מכיל ובעד גיוון.
‏היא אהבה את השמן המוזר. זו דוגמה טובה לתדמית החדשה שלנו.
‏בלה בלה בלה. -איזו תדמית חדשה?
‏הכלבה המשוגעת רוצה לשנות הכול. -מה זאת אומרת הכול?
‏היא רוצה לשנות הכול. היא רוצה שנקרין אותו,
‏כדי להציג את ערוץ התקשורת החדש שלנו.
‏איזה ערוץ? -בדיוק מה שנאמר בסרטון.
‏הכול כבר מוכן, יש לי הנאום שלי, לא אוכל לשנות אותו עד הערב.
‏לא, ניפגש עם המנכ"לית אחר הצהריים ותציע לה אסטרטגיה חדשה.
‏איזו אסטרטגיה? -מה אני מבין
‏ביצורים שמנים ובטרנסים? אתה העלית את הסרטון.
‏לא אני, זו הייתה פאולה. -הבחורה? פאולה, כן.
‏דבר איתה, היא תיתן לך רעיונות. שתסביר את החזון שלה כצעירה.
‏פשוט יותר שתדבר עם סוזאנה. -אתה מכיר אותה.
‏הכלבה המטורפת הזאת. -סליחה? קראת לה כלבה מטורפת?
‏גם אתה. -תיזהר, זו תקופה לא פשוטה.
‏אנחנו צריכים להכיל את כולם. -אני מכיל.
‏אני מכיל, אתה מכיל, שנינו מכילים. ב-15:30, אני רוצה אסטרטגיה ש…
‏לפחות תבקש ממנה ארכה. -אני סומך עליך.
‏אבל…
‏אלוהים, זה יהיה אסון.
‏שלום, יפות שלי, היום אראה לכן את האיפור האהוב עליי.
‏האיפור האהוב עליי.
‏אני משתמשת בו בכל יום, וגם אתן יכולות.
‏האיפור האהוב עליי.
‏למהלך היום, ללילה, ללימודים או לעבודה.
‏אחת, שתיים, שלוש, תקרינו את הסרטון.
‏אתה חזיר דוחה. -לעזאזל.
‏אתה מאונן? על זה משלמים לך? אתה לא מתבייש?
‏מה לגבי הידיים שלך?
‏אז פאולה? עכשיו אני מבין את השיר, עכשיו הכול מסתדר.
‏פאולה זו בחירה טובה, היא מדליקה ומגניבה.
‏היא מתייחסת אלינו יפה, בניגוד לבחורות אחרות.
‏ובוא נודה בזה, היא קראה לך חמוד.
‏בדיוק, אני חושב ש… -אתה צודק.
‏למה שלא נוכל להיות איתה? -למה?
‏כי אנחנו מתקרחים ולא הכי נאים?
‏נכון, אנחנו לא מושלמים באופן מושלם. אבל אני חושב שפאולה…
‏תסתכל על עצמך. עליי.
‏אתה מכוער בטירוף. -מה?
‏אולי לא הייתי ברור מספיק. אתה מכוער בטירוף.
‏רוב הנשים נרתעות מללחוץ לך את היד, אז תאר לעצמך יותר מזה.
‏זה לא נכון. -להזכיר לך את אייטנה?
‏זה היה לפני המון זמן. -ולוסיה? וג'מה הורטדו?
‏הייתי ילד. -היית בן 36.
‏פאולה שונה, היא לא שטחית. היא רואה את הפנימיות של האדם.
‏ויש לנו משהו מיוחד. -ברור, מה מיוחד בנו כל כך?
‏טוב… -טיטו.
‏תפסיק עם הפנטזיות. אנחנו בסדר עכשיו, אנחנו רגועים.
‏אתה רוצה לסבול שוב?
‏שנסיים לאונן?
‏אלברטו. -אאורורה.
‏מכונת הקפה לא עובדת.
‏בטח חסרים מים. -תוכל לתקן אותה בבקשה?
‏בגללי אנשי התחזוקה יהיו מובטלים.
‏אספרסו עם חלב סויה ובלי סוכר. -אין בעיה, אני אטפל בזה.
‏תודה שהסכמת להיפגש איתי, רוזה.
‏לא הייתי פה כבר כמה חודשים. -שנה.
‏שנה? חשבתי שאני לא צריכה את זה, שהכול בסדר, אבל…
‏ברור שאת לא בסדר.
‏אני מצטערת שעזבתי בפתאומיות. -זה בסדר, במה אוכל לעזור לך?
‏מתברר ש… -היית יכולה להתקשר.
‏הייתי עסוקה בעבודה… -סימסת לי, כריסטינה.
‏מסרון, אחרי שבמשך ארבע שנים הקשבתי לבעיות שלך.
‏אני רוצה לומר מראש, שילמתי על המפגשים האלה.
‏שילמת? אז זה אומר שזה בסדר.
‏אני מצטערת. -זה מאחורינו.
‏אז מה קורה עם הבעל הא-מיני שלך?
‏הוא עדיין מפנטז על נשים? -לא, הכול בסדר.
‏אבל היום נזכרתי בדברים מהילדות שלי.
‏זיכרונות מהילדות? זה מקורי, כריסטינה. זה לא קרה לאף אחד.
‏נזכרתי שכשהייתי ילדה קטנה אני לא…
‏לא הרגשתי כמו…
‏זה מוזר, ניסיתי למחוק את זה,
‏אבל האמת היא שזה מסביר המון דברים, כמו חוסר הביטחון שלי…
‏הכול בסדר? -לא, אני לא יכולה להמשיך.
‏למה? -את מעצבנת אותי.
‏גם מקודם לא אהבתי אותך, החיים הממוצעים שלך, חוסר היוזמה שלך.
‏אני… -צר לי, לא נוכל להמשיך.
‏אני לא סובלת אותך. בא לי לירוק לך בפנים.
‏עדיף שתלכי. אני תכף מחטיפה לך סטירה.
‏ככה. ישר לפנים.
‏בסדר.
‏לאן את הולכת? זה יעלה לך 60 אירו.
‏כן, כמובן.
‏פאולה, למשרד שלי, עכשיו.
‏אתה מפטר אותי? -טוב…
‏ארנסטו רתח מכעס, מי יצר את הקליפ? זה נורא,
‏ועוד קללות שאחסוך ממך. -אתם לא מעודדים יוזמה.
‏רק אנשים בינוניים… -את לא מפוטרת.
‏כמוך, אלווארו. מה? -מה? שבי בבקשה.
‏שכנעתי אותו לא לפטר אותך. -באמת?
‏זה לא היה קל. הוא אוהב לפטר אנשים. הוא רצה את האחראי לזה.
‏אמרתי לו שאנשי הצוות שלי הם כמו משפחה. שאנחנו משפחה.
‏תודה, אלווארו. -ב-15:30 ניפגש עם המנכ"לית.
‏גם אני? -כן.
‏שכנעתי אותו שתבואי.
‏אני לא יודעת מה לומר. -אל תגידי כלום, תני לי לדבר.
‏האמת היא שיש לי כמה שאלות.
‏איזה מסר רצית להעביר בסרטון? למה השתמשת בגבר השמן?
‏ברור שהתדמית של החברה מיושנת.
‏באמת? -כן, ברור שהיא מיושנת.
‏מה עוד?
‏ברור שהיא מיועדת לנשים הטרוסקסואליות סיסג'נדריות
‏ומבוססת על נורמות של יופי שלא משקפות אנשים אמיתיים.
‏לכן אנחנו מעוניינים בתדמית מכילה יותר,
‏שתכלול את כולם, כי ליופי יש פנים רבות.
‏לכן גברים ונשים… -וא-בינאריים.
‏אנשים סיסג'נדרים, טרנסג'נדרים… -וא-בינאריים.
‏גברים ונשים טרנסג'נדרים… -ובעלי מגדר נזיל.
‏אתה צוחק? -לא, פאולה אמרה…
‏זה מגוחך. -פאולה מבינה בדברים האלה.
‏אולי היא יכולה ל… -אתה רוצה שהיא תחליף אותנו?
‏זו הקטע? אחרי כל מה שעשיתי בשבילה? אני לימדתי אותה הכול.
‏לקחתי אותה לפגישות, ברור שלא לבתי בושת.
‏האם היא הודתה לי? מעולם לא. היא לא סימנה לייק לסלפי שלי.
‏אני עוזב. -אני סימנתי לייק לכל ה… סליחה?
‏אני עוזב. -לאן?
‏אני לא יודע. -על מה אתה מדבר?
‏אני עייף, אלווארו. זה לא בגללך, זה בגללי.
‏אנחנו תמיד מדברים על אותו הדבר. עליך.
‏אנחנו מעולם לא מדברים על… -על מה?
‏אני לא מרגיש כמוך. -סליחה?
‏אני מצטער, אלווארו. -אתה לא יכול לעזוב.
‏אני כן יכול. -באמת? איך?
‏דרך הדלת. -בסדר, חכה, אלווארו, חכה.
‏על מה אתה רוצה לדבר? קולנוע? אקטואליה?
‏ממש לא. -פוליטיקה בינלאומית?
‏להתראות. -חכה.
‏לא היום, אני צריך אותך. -ומה אני צריך?
‏מה אני צריך? -מה אתה צריך?
‏להתראות, אלווארו.
‏אלווארו.
‏אלווארו, בוא נעבור על הנתונים כשתתפנה. אלווארו?
‏אלווארו. -כן?
‏אנחנו צריכים לעבור על הנתונים השנתיים לדוח.
‏מה קרה? -למה?
‏אין לך… -לא.
‏למה לא? -הוא עזב.
‏מה זאת אומרת? -הוא פשוט עזב.
‏לאן? -אין לי מושג.
‏אבל איך הוא… -כי נפרדנו, נפרדנו.
‏שלום, אני אנחל אלפרז, ברוכים הבאים לערוץ היוטיוב שלי.
‏איך ידעתי שאני טרנס?
‏הבנתי שאין התאמה בין איך שאני רואה את עצמי
‏ובין איך שאחרים רואים אותי.
‏התייחסתי את עצמי כאל זכר, לבשתי את הבגדים של אבא שלי.
‏לא הרגשתי בנוח בתוך הגוף שלי.
‏זה נקרא דיספוריה. לא הזדהיתי עם הגוף שלי.
‏את מסתכלת במראה, והשדיים האלה לא שלך
‏והם לא אמורים להיות על הגוף שלך.
‏כרגע אני עם ביינדר, שמשטיח את השדיים.
‏ביינדר זו מילה באנגלית.
‏אלה חולצות משטחות, הן מסתירות את השדיים.
‏אני גבר ואני לא מעוניין בפין. אין לי בעיה להיות בלעדיו.
‏הייתי בטוח שאני לא אישה ועכשיו אני בטוח שאני לא גבר.
‏בחורה גברית היא לא בהכרח לסבית.
‏אני טרנס א-בינארי.
‏החברים שלי, החברות שלי, אני א-מגדרי.
‏אנשים, אני גבר בגוף של אישה.
‏מי אני? -זה ברור.
‏זה לא אני. -אולי נדבר עם פאולה?
‏פאולה? -היא תעזור לנו.
‏אתה חושב שזה נורמלי שהשתקפות נעלמת?
‏לא, זה לא נורמלי. -זה לא נורמלי.
‏אתה יודע מה? לעזאזל עם הכול.
‏בשביל מה אני צריך אותה? -כדי ל…
‏בשביל כלום, כלום.
‏בשביל כלום.
‏כלום.
‏שלום, רבותיי, אתם מעוניינים בעיתון?
‏הוא חינם, אבל הוא ממש טוב.
‏לא, תודה. -בסדר. מוכנים לאירוע הגדול?
‏50 שנה, זה הישג מכובד.
‏החברה הזו קיימת שנים, זה מדהים.
‏לא משנה. -מה "לא משנה"?
‏תפסיקי להגיד את זה. -בבקשה אל תתחילי שוב.
‏האנשים האלה דוחים, הכול דוחה אותי, אפילו את.
‏קודם כול תירגעי. תירגעי.
‏למה שלא נשרוף את כולם? -תפסיקי לדבר על שריפת דברים.
‏תזכרי את התוכון. איך הוא צווח.
‏הצווחות שלו.
‏ריח הציפור הנצלית. אחת לא הספיקה, אז שרפנו שתיים.
‏ואז שלוש, ושמענו עוד צווחות.
‏תשתקי. אנחנו לא שורפות אף אחד, למען האל.
‏שלום, תרצה עיתון?
‏מחלקים אותם חינם, אבל הוא ממש טוב.
‏מה זאת אומרת תלך לדרכך? לאן?
‏נהניתי מכל השנים שלנו יחד,
‏אבל עכשיו אני צריך לצאת לדרך עצמאית.
‏על מה אתה מדבר? -זה אפשרי, אלווארו עשה את זה.
‏מה אפשרי? -כבר אין לו השתקפות.
‏מה? -פשוט תצא מבעד לדלת הזאת.
‏אני לא יכול, אידיוט. -אתה יכול, תנסה.
‏אלברטו, אני לא יכול לעזוב אם אתה לא עוזב, אני לא יכול להסתלק.
‏אתה רואה? -אתה זורק אותי?
‏לא, אני רק אומר שכדאי שנעשה הפסקה.
‏אתה זורק אותי כמו כלב אחרי כל מה שעשיתי בשבילך במשך שנים?
‏אני מעריך את זה, אבל אני חושב שעדיף ככה.
‏אתה לא חושב שלי נמאס ממך? -אז תלך.
‏בסדר, אם אתה רוצה, אני אלך. אבל זה לתמיד.
‏אל תבוא לבכות לי אחר כך.
‏אני הולך. -בסדר.
‏כרצונך.
‏אלברטו. אלברטו, המדפסת תקועה. אתה יכול לבדוק מה קרה?
‏האמת היא שלא. -למה?
‏כי אני לא שם זין.
‏אני פה לא כדי לתקן את המדפסת, מארי כרמן.
‏כן, אבל… -לא אכפת לי מזה.
‏לא אכפת לי מהמדפסת.
‏לעזאזל עם המדפסת המזוינת.
‏השולחן שלי שם, אין לי מושג למה הלכתי לפה.
‏לא, המדפסת לא עובדת, אני לא יודע אם שמעת.
‏אתם יודעים מי יתקן אותה? אף אחד.
‏חיפשתי איך לערוך פה שינויים.
‏עובדים חדשים, אריזות חדשות. לא? -כן.
‏אבל זה לא קל, כי אף על פי שאבא שלי איננו, הוא תמיד נוכח.
‏עלינו לערוך שינויים משמעותיים, אחרת המתחרים שלנו יכסחו אותנו.
‏חואן יודע את זה. -הנתונים לא משקרים.
‏המכירות בירידה. אם לא נפעל מהר…
‏כשראיתי את הסרטון חשבתי, תהיה חופשי, תהיה עצמך, פשוט תהיה.
‏יש סיבה לכך שאני המנכ"לית, יש לי מילה בנושא הזה.
‏בהחלט, דעתך חשובה מאוד. -אנחנו חוגגים את העבר,
‏אבל אני רוצה שהאירוע יחגוג גם את העתיד.
‏ואתה המדריך שלנו, אלווארו. מה יש לך בשבילנו?
‏לא היה לי הרבה זמן להתכונן, אבל יש לי…
‏יש לי כמה רעיונות. בואו נראה.
‏אני חושב שעלינו לפנות לאנשים.
‏עלינו להרחיק את עצמנו ממין. לא ממין, אלא ממגדר.
‏מגדר ומין זה לא אותו דבר. לפעמים כן.
‏לפעמים הם חופפים, אבל לא תמיד.
‏אז כשאנחנו פונים לאנשים
‏אנחנו צריכים לדבר לאנשים…
‏איזה מין? זה לא משנה. מה שחשוב הוא המגדר.
‏המגדר.
‏אני מנסה לומר ש…
‏למה?
‏או אולי לא.
‏אנשים…
‏אלווארו? -כן?
‏תמשיך. -כן, בהחלט, אני מצטער.
‏אנשים… מה שאני… זה פשוט מאוד…
‏פאולה, בואי נשמע אותך.
‏אני? -ספרי לנו מה הרעיונות שלך.
‏קדימה, פאולה.
‏בסדר. למה שאיפור יהיה מכוון רק לנשים?
‏למה גברים לא יכולים להתאפר? -הומואים, לדוגמה.
‏לא רק הומואים. -נכון.
‏כל מי שרוצה. -האינטרסקס.
‏אלווארו, סליחה, אתה יכול לתת לפאולה לדבר?
‏כמובן. -תודה.
‏אני מאמינה בביטוי חופשי.
‏אני מאמינה בחופש, אני חושבת ש…
‏את יודעת איפה מריה? -לא, אני חושבת שהיא בשירותים.
‏היי. סליחה, הבהלתי אותך? -קצת.
‏חיכיתי לך. מה עשית?
‏הלכתי לשירותים. -זה מומלץ אחרי ארוחת צהריים.
‏בהחלט. -היה כיף אתמול בלילה, נכון?
‏זה כן או לא? בואי נעשה את זה שוב, אולי הערב?
‏אני לא יכולה. -אין לך תוכניות אחרי המסיבה.
‏אני צריכה לנוח. -קחי יום חופש, אני הבוס שלך.
‏אני לא יכולה. -אז אולי עכשיו?
‏לא. -אולי חפוז בשירותים.
‏למה לא? נהנית מזה. נהנית מזה או לא?
‏אלווארו, אתה מכאיב לי. -אלווארו.
‏להתראות, יפה שלי.
‏מה אתה עושה, לעזאזל? -שום דבר, רק…
‏אתה רוצה שהיא תגיש נגדך תלונה על הטרדה מינית?
‏אתמול בערב היא לא הייתה קשה להשגה. -מה קרה אתמול בערב?
‏כלום. יצאנו לשתות משהו ו…
‏אתה לא יכול להמשיך לשלוף את הזין שלך החוצה.
‏אני לא שולף את הזין. לא אשמתי שאני מושך.
‏עדיף שלא תנאם הערב.
‏סליחה? -נמאס לי להגן עליך.
‏להגן על כל הפשלות שלך, ולא אוכל ליטול את הסיכון.
‏עכשיו אני מבין מה קרה עם פאולה. -מה קרה?
‏"דברי, פאולה", לא נתת לי לדבר. -לא אמרת כלום.
‏לא נתת לי לדבר. -אתה צועק עליי.
‏ברור, אתה מרגיש שהאפלתי עליך. -מה?
‏אתה מאוים. לי יש כריזמה, הם מעריצים אותי.
‏הם צוחקים עליך. -מי צוחק עליי?
‏כולם. בוא נראה. חואן, רמון, הבחור השמן.
‏הבחורה החדשה שאני לא זוכר את שמה. שמעתי אותם בקפטריה.
‏יש להם אפילו קבוצת ואטסאפ שבה הם מדברים על הסלפי שלך.
‏כי הם מצחיקים. -לא, הם צוחקים עליך.
‏איך קוראים לקבוצה? השמוק? האידיוט? המניאק.
‏המניאק? -המניאק, אלווארו.
‏הם צירפו אותי לקבוצה, היא בהשתק, יש להם הערות אכזריות.
‏לפעמים אני כותב אהבתי… המניאק.
‏אלווארו.
‏המניאק.
‏איפור נמכר במטרה להסתיר את הפגמים לכאורה שלנו.
‏כדי שאנחנו הנשים נרצה להיראות כמו דוגמניות לא מציאותיות
‏ונפסיק להיות כמו שאנחנו.
‏זה צריך להיות ביטוי חופשי של מי שאנחנו, איך שאנחנו נרצה.
‏כי אנחנו מהממות. -את צריכה לנאום הערב.
‏אם את רוצה. את רוצה? -כן, כמובן.
‏כן.
‏אני לא מאמינה שהמנכ"לית ביקשה שאנאם מול כולם.
‏מזל טוב.
‏אני יודעת שלדעתך הסרטון מטופש. -לא נכון.
‏אתמול הוא לא עניין אותך. -כי דאגתי.
‏זה בסדר, אני סולחת לך.
‏אני צריכה להתרכז עכשיו בנאום שלי.
‏השיער שלי בסדר? -את מהממת.
‏לא נראה לי שיש לי זמן ללכת למספרה עכשיו.
‏אריאל קרוב לפה. -אריאל?
‏לעזאזל, יש להם היום מסיבת יום הולדת והם סוגרים מוקדם.
‏אריאל זה הגבר שהיה פעם אישה, נכון? הוא לא זה ולא זה, נכון?
‏הוא א-בינארי. -נכון.
‏נכון שזה מעניין? -מי, אריאל?
‏כן… הוא… היא… -הם.
‏הם. הם ידעו שהם… -הם החלו בשינוי
‏והבינו שהם לא מזדהים עם אף אחד מהמגדרים.
‏הם עברו ניתוח? לא רואים שיש להם שדיים.
‏הם לובשים משטיח? ביינדר? -מאין את יודעת על זה?
‏אחרי שצפיתי בסרטון שלך התחלתי לקרוא על הנושא.
‏באמת? אלוהים.
‏אז אני משנה גם את החברה וגם את אחותי?
‏לכן זה חשוב כל כך. זה לא בשביל הקידום המקצועי שלי.
‏מה שחשוב הוא לגרום לאנשים כמוך לפתוח את הראש,
‏להבטיח שאנשים יכבדו את השונה, שכולם יבטאו את הפוטנציאל שלהם.
‏פאולה. -אמרתי עכשיו משהו ממש מגניב.
‏אני חייבת לכתוב את זה.
‏פאולה, כשהייתי בחדר הכושר הבוקר…
‏מה אמרתי? את הפוטנציאל שלהם? -אני לא זוכרת.
‏מה קרה? -מה?
‏מה קרה?
‏אני לא יודעת, משהו ממש מוזר קורה לי.
‏זה אבא.
‏אבא?
‏איזה בית חולים?
‏את חושבת שאני עושה דברים טוב? -אילו דברים?
‏דברים. אני יודע שאני לא מושלם, אבל אני עושה עבודה טובה.
‏כמובן. מה קרה?
‏הם לא רוצים שאנאם. -מי לא רוצה?
‏תמיד ידעת לדבר מול אנשים.
‏נכון? -ברור.
‏השחקן הטוב ביותר בהצגות בית הספר. -אולי לא הטוב ביותר.
‏הטוב ביותר, שאר האימהות היו ירוקות מקנאה.
‏האפלת על כולם. -נו, באמת.
‏תמיד בלטת בכל תחום.
‏לכן אתה עומד בראש אחת החברות הכי מצליחות בעולם.
‏היא לא, ואני לא המנהל שלה. -אתה נשמע כמו אבא שלך.
‏אתה לא כמוהו. אתה לא אפס כמוהו, ומעולם לא היית.
‏ולעולם לא תהיה. -לא, אני לא כמו אבא שלי.
‏תמיד הייתי מצטיין, נכון? -ברור.
‏תמיד עשיתי הכול כמו שצריך.
‏איפה הם? -לאן אתה הולך?
‏אתה רוצה ג'ין וטוניק?
‏הייתי מקובל, יצאתי עם הבנות הכי יפות, הבקעתי שערים, הייתי הקפטן.
‏היה לך כתב יד יפה. -כן, היה לי כתב יד יפה.
‏הוצאתי ציונים טובים במדעי החברה.
‏וכיף לראות אותך קופץ מעל ארגז הקפיצה עם הרגליים היפות שלך.
‏איפה הם? איפה? -מה אתה מחפש, אלווארו?
‏הם לא פה. הרהיטים פה זבל.
‏אולי אני יודעת איפה זה, מה אתה מחפש?
‏לא הייתן צריכות לבוא. אני בסדר.
‏אני לא בטוחה לגבי זה. -אני רגיל להפרעות הקצב האלה.
‏למה באת, כריסטינה? את עסוקה מאוד בעבודה.
‏לא אוכל להישאר הרבה, אבא, גם לי יש עבודה.
‏תעשי מה שאת צריכה לעשות. -כן, אני צריכה לשאת נאום.
‏נאום? את? -כן, אני.
‏זה נהדר. -תודה.
‏השתלם לך לעבוד עם אחותך. -האמת היא שאני…
‏בהתחלה לא רצית. אמרת שיש יותר מדי שעות עבודה.
‏לא נראה לי שאמרתי את זה. -אמרת משהו כזה.
‏זה מה שאמא שלך נהגה לומר. ותראו אותה. היא נואמת.
‏על מה?
‏הכנתי סרטון לכבוד יום השנה ה-50.
‏איך עשית את זה? -אני לא עשיתי כלום.
‏תפסיקי. -באמת שלא.
‏המנכ"לית סוזאנה ראתה אותו… -אין ספק שהפעלת קשרים.
‏היא המליצה לי, אבא. -שיהיה.
‏הם צפו בו ואני… -נהדר, את מוצאת את מקומך.
‏לולא כריסטינה עדיין היית מבלה
‏עם כל המתרוממים והלסביות. -סליחה?
‏הומואים, נקרא להם הומואים.
‏אבא. -פאולה,
‏מעולם לא אהבת לעבוד, את דומה לאמא שלך.
‏תפסיק להשוות אותי אליה. -קדימה, תצעקי.
‏זה יעזור ללב שלי. -אני הולכת.
‏לא, פאולה. פאולה.
‏זו התנהגות נורמלית? -היא לחוצה.
‏היא קיבלה כל מה שהיא רוצה. -אל תתעצבן.
‏ואילו את,
‏את לא קיבלת חצי ממה שהיא קיבלה, ואת מרוצה.
‏עדיין לא הבאת לי נכדים.
‏את מתבגרת, אבל יש התקדמויות מדעיות.
‏אולי יום אחד עוד תפתיעי אותי.
‏- היפה ביותר -
‏שפה: עובר. מדעי הטבע: טוב.
‏מדעי החברה: עובר. מתמטיקה: נכשל.
‏ואת חושבת שאני מצטיין, אמא? אין פה אף ציון גבוה.
‏היה להם משהו נגדך. -לכל המורים?
‏אנשים לא מבינים מצליחנים. הם קינאו כי היה לנו כסף.
‏לכולם שם היה כסף. זה היה בית ספר לילדים עשירים.
‏אבל רובם היו מפונקים. -כמונו.
‏לא הייתי מצטיין בכלום, הייתי ממוצע.
‏מי לא נותן לך לנאום?
‏המנכ"לית. -המנכ"לית?
‏אני אפתור את זה מיד. -למי תתקשרי?
‏את מי לבקש? את המנכ"לית? -אמא.
‏אתה רוצה ג'ין וטוניק?
‏לעולם לא נעמוד בציפיות של אבא. -אני מצטערת, אין לי זמן לזה.
‏אני צריכה שמלה לערב. -שמלה?
‏אני מצטערת. -כריסטיאן.
‏אני לא יכולה פתאום לשנות את חיי. -מי אמר פתאום?
‏אני רגילה לחיות ככה. -זה טיעון עלוב.
‏אני לא יכולה להיות מישהו אחר. -אבל לא תהיי מישהו אחר.
‏אני לא אתה.
‏לא תצליחי לכלוא אותי שוב.
‏אני לא יכולה לשנות את חיי. -למה?
‏בגלל הכול. בגלל מריו. -שמעולם לא אהבנו אותו.
‏האנשים בעבודה. -למי אכפת מהם?
‏החברות שלי בזומבה. -לעזאזל איתן.
‏אבא? -זה יכול לדרוש קצת זמן.
‏זה יהרוג אותו.
‏תני להם הזדמנות לאהוב אותך בזכות מי שאת.
‏תני לעצמך הזדמנות.
‏אני מצטערת.
‏לא, את לא יכולה לעשות לנו את זה, את לא יכולה.
‏הצהוב חרדל יפה מאוד.
‏אולי צבע שהוא קצת יותר… קצת יותר "אנחנו"?
‏טורקיז.
‏אלווארו.
‏היי, אלווארו, גם אתה לא הספקת לחזור הביתה?
‏אני רוצה לקנות חליפה.
‏אם אצטרך לנסוע הלוך חזור באוטובוס, אפספס את האוכל.
‏אז אני פשוט אתארגן פה. -מה קרה?
‏מה זאת אומרת? -ההשתקפות שלך.
‏זרקתי אותו. -מה?
‏כן, צדקת. עדיף לנו בלעדיהם.
‏בשביל מה אנחנו צריכים אותם?
‏אנחנו לא צריכים אותם. -לא, טעיתי.
‏מה זאת אומרת? -תסתכל על עצמך.
‏אני לא יכול. -אני לא יכול לקשור עניבה בלעדיו.
‏אנחנו לא צריכים אותם. -כן, אנחנו לא צריכים אותם.
‏לא צריכים. -בדיוק, לא צריכים.
‏תוכל להיות מה שבא לך. כל דבר. מה אתה רוצה להיות?
‏טוב… אני אוהבת את השמלה הזו.
‏כמה היא עולה? -ידעת, נכון? על כריסטיאן.
‏אני לא יודעת מה קרה. בכל אופן, עכשיו הוא היכן שהוא אמור להיות.
‏למה? -את לא זוכרת את הילדות שלנו?
‏לא, מובן שלא, כי אני תמיד התמודדתי עם זה.
‏לא, את פשוט הסתרת את זה. -כדי להגן עלייך.
‏אבל עכשיו אנחנו בסדר. -בזכות כדורי הרגעה.
‏בסדר, החיים שלנו לא מושלמים, אבל האם חיים מושלמים קיימים בכלל?
‏שאלתי אותך אם יש דבר כזה חיים מושלמים. לפחות אנחנו לא סובלות.
‏נכון. -אף אחד לא ירצה את כריסטיאן.
‏אף אחד לא ירצה אותנו.
‏בסדר, בואי נשלם על השמלה. נשתה יין הערב, זה מגיע לנו.
‏אם תרצי, אפילו חצי ג'ין וטוניק. אבל לא יותר מזה, בסדר?
‏אחרת נאבד שליטה, ואסור לנו לחזור הביתה מאוחר.
‏ברונה יתחיל לנבוח ואז השכנים יתלוננו, ובצדק.
‏- מספרה -
‏אתם אריאל, נכון? -כן, ומי את?
‏כריסטינה, אחותה של פאולה. -סליחה, לא זיהינו אותך.
‏זה בסדר, נפגשנו מעט מאוד פעמים.
‏אתן עובדות יחד. -נכון.
‏את צריכה משהו? -לא.
‏תרצי לשתות משהו? -כן.
‏בואי איתנו.
‏אנטוניה, מה קורה? מה נשמע? -אני בסדר, תראה…
‏אני יוצא, אני הולך לקנות חליפה.
‏מעולה. אני בטוחה שתיהנה, מעולם לא הייתי באירוע כזה.
‏אז תצטרפי אלינו. -אני? אל תדבר שטויות.
‏את חלק מהמשפחה. -זה לא אותו דבר.
‏זה בדיוק אותו דבר. בואי. -מה אנשים יגידו?
‏אנטוניה, שכולם ילכו להזדיין ולמות.
‏כן, אבל… אני מצטערת, זה היה רפלקס.
‏אל תדאגי, זו הייתה תגובה ספונטנית וטבעית.
‏אתה הכית אותי קודם.
‏אני הכיתי אותך בעדינות, אבל זו הייתה מחווה מקסימה.
‏הכאבתי לך? -לא, ממש לא.
‏הלחי שלך אדומה קצת. -לא שמתי לב בכלל.
‏כאב זה עניין יחסי. מה שיכאב לך לא בהכרח יכאב לי, ואני צריכה עוד.
‏אצא לפני שהחנות תיסגר. להתראות.
‏מה זה?
‏היי, אני פול.
‏מה איתך? -היי, פול.
‏אני כריס… אני כריסטינה. -כריסטינה? נעים מאוד.
‏נעים מאוד. -מה מביא אותך לפה?
‏באתי כדי…
‏להסתפר, אבל נראה שיש לכם פה מסיבה.
‏לא, את יכולה להסתפר אם את רוצה.
‏אוכל לגזור לך קצוות בזריזות. אני עובד פה.
‏מעולה. -את רוצה רק קצוות, נכון?
‏טוב… אני לא יודעת.
‏אם אני כבר פה…
‏אני רואה את הדברים שאתם עושים פה, אני לא יודעת, אולי…
‏אולי התספורת הזאת? -זו?
‏לא, נכון? -זה שינוי מהותי, אבל אין בעיה.
‏בסדר, אז אולי…
‏משהו קלאסי קצת יותר?
‏כמו שלי?
‏זה אתה?
‏מה אתה אומר? -מה שתרצי, כריסטינה.
‏אבל את צריכה להיות בטוחה, כי…
‏כריסטיאן. -מה?
‏השם שלי.
‏קוראים לי כריסטיאן.
‏היי, כריסטיאן, אני פול.
‏היי, פול.
‏מה אמרתי לך? כל השנאה והרוע,
‏תמיד ממלאים את הראש שלי בשטויות. אי אפשר לחיות ככה.
‏הם אנשים טובים. יש להם הקטעים שלהם, אבל הם טובים.
‏תנחשי איזו שמלה נלבש?
‏אני לא רואה פה אנטוניה או לופז. -לא? ואולי שוערת?
‏שוערת? לא. -אולי אלברטו? הוא הזמין אותי.
‏לא, אם את לא ברשימה את לא יכולה להיכנס.
‏אז אולי את תיכנסי? הוא מלא, חיוור ושעיר…
‏אסור לי להיכנס. אולי מאוחר יותר כש…
‏אני מבינה, אבל התלבשתי יפה… -תוכלי לחכות על הבר.
‏תהיו חופשיים. תהיו אתם עצמכם.
‏בסדר.
‏תודה. תודה רבה.
‏אני מצטערת, אני לחוצה קצת, אבל… קודם כול ערב טוב.
‏חשבתי הרבה על מה שאגיד פה הערב,
‏ולמען האמת, לא הכנתי כלום מראש.
‏החלל הקיומי, שקיים בעקבות הפוסטמודרניזם,
‏חייב את תעשיית הקוסמטיקה במשך שנים רבות
‏לנורמות לא מציאותיות של יופי, לנורמות כוזבות.
‏תמונות שאומרות לנו איך אנחנו אמורים להיראות.
‏הן דורשות מאיתנו להיות מושלמים, אבל אנחנו לא מושלמים.
‏כל אחד ואחת מאיתנו שונים, ופה נמצא היופי האמיתי.
‏פה, בלב שלנו.
‏לדעתי עלינו להיפטר מהתסביכים שלנו ולהוריד מסכות
‏בלי לפחד לבטא את מי שאנחנו.
‏בלי לפחד להיות מי שאנחנו.
‏תודה.
‏זה מוקדש לכולכם.
‏בסדר, יום הולדת שמח, מדינה קוסמטיקה, בואו נחגוג.
‏תסתכלו לפה, בבקשה.
‏אנחנו גאים בך. -היו לך ספקות.
‏לא. -לגבי הבחור השמן.
‏בהתחלה… -ראית איך הוא מילא את המסך?
‏הרעיון היה… -הוא גם פקפק בך.
‏כאישה צעירה. -מעולם לא אמרתי…
‏ראית את התגובה שלהם? הם התלהבו כל כך.
‏לגמרי. לחיי התדמית. -ולחיי פאולה, הכוכבת העולה שלנו.
‏כן. -תודה שהאמנתם בי.
‏פשוט מבריקה.
‏זה היה מדהים, פאולה, היית מדהימה.
‏זה היה מקסים, נכון?
‏אנחנו מאושרים מאוד. -כן.
‏ארבעתנו, נכון? לחיים.
‏מה קרה? -אריאל מדהימים.
‏הם סיפרו אותך? -לא, פול.
‏את מסריחה מאלכוהול. -שתיתי כמה בירות.
‏ולקחתי קצת אקסטזי. -המניאק סימם אותך?
‏המניאק… תראי את זה.
‏תראי את זה.
‏מה זה? -ביינדר.
‏ביינדר? -נואה נתן לי אותו.
‏למה? -את לא רואה? אני משוחררת.
‏אני מבטאת את עצמי.
‏על מה את מדברת? -פאולה.
‏אני כריסטיאן. -מה?
‏אני כריסטיאן.
‏פאולה, אני לא יודע מי אני. ניסיתי להיות כמו שאני, אבל
‏אני לא יודע מי אני. מי אני?
‏אני לא יודעת. -מה אם אני אפס?
‏תעזרי לי, פאולה.
‏בבקשה.
‏תעזרי לי, פאולה.
‏כן? שלום? בדיקה. אתם שומעים אותי?
‏זה לא היה מתוכנן, אבל הערב הזה עוסק בספונטניות.
‏תודה שהסכמתם ללוות אותי. פאולה, זה מוקדש לך.
‏לימדת אותנו להסתכל לתוך הלב שלנו ולבטא את עצמנו.
‏"אילו הייתי צריך
‏אילו הייתי צריך לחיות ללא החיבוק שלך"
‏שמן מזוין.
‏"הייתי סובל
‏אני יודע שהייתי סובל
‏אלך אחרייך עד קצה העולם
‏לא אוכל לחיות ללא החום שלך
‏כי אני לא יודע מי אני בלעדייך
‏לעולם לא אוכל להיפרד מהאהבה שלך, בבקשה אל תפקפקי בזה
‏תנשקי אותי, אני תמיד אוהב אותך
‏אהיה אבוד אם לא תהיי לצדי
‏דבר לא ישנה את אהבתי אלייך
‏תמיד אדע שאני אוהב אותך
‏אני לא רוצה שתעזבי, אני רוצה לראות את פנייך מדי בוקר
‏דבר לא ישנה את אהבתי אלייך
‏תמיד אדע שאני אוהב אותך
‏אם לא אראה את עינייך ארגיש כמו עיוור
‏דבר לא ישנה את אהבתי אלייך"
‏פאולה, אני אוהב אותך.
‏אני חושב שגם את מרגישה משהו כלפי החמוד שלך.
‏אל תגידי כלום.
‏אלברטו, לא. לא.
‏אש!
‏תשתחררו.
‏תהיו עצמכם.
‏תשתחררי. תהיי עצמך.
‏פאולה!
‏מה קרה? -אני לא יודע.
‏- פינוי בעקבות שריפה -
‏איזה אסון. מזל שאף אחד לא נפגע.
‏בכל אופן, אתה יודע שתמיד גיביתי אותך, נכון?
‏אבל אחרי מה שקרה עלינו לערוך כמה שינויים.
‏כן, אני מניח.
‏אנחנו שוקלים מחדש את העמדה שלך.
‏אנחנו רוצים להשתנות, אבל בלי ליטול סיכונים גדולים מדי.
‏בדיוק. איך היית משנה את המסר שלנו?
‏תעשיית הקוסמטיקה שולטת בתדמית היופי…
‏לא, סליחה, את זה שמענו אתמול. -תני לנו משהו ספציפי.
‏אלה לא חייבים להיות שינויים קיצוניים.
‏הייתי משמרת את רעיון החופש והביטוי, אנשים מתחברים לזה,
‏והייתי מוותרת על דברים קיצוניים, כדי לא להעמיס על אנשים.
‏בלי טרנסים, הרעיון הזה עלול להידחות. זה שוק קטן.
‏אין לנו מושג מי יחליף אותך. -פאולה?
‏אולי.
‏שזה יישאר בינינו.
‏אנחנו רוצים למכור איפור, לא לשנות את העולם.
‏אתה בסדר? -כן.
‏מצבי מעולם לא היה טוב יותר.
‏מה קרה? אלווארו.
‏למה אני פה? מה קרה? אלווארו.
‏את לא יכולה לעשות לי את זה. -זה מה שרצית.
‏אני לא בטוחה. -זה כן, אבל לא העזת לעשות משהו.
‏בגלל זה החלפנו מקומות. -אבל אני לא יכולה להישאר פה.
‏אני חייב להישאר פה?
‏פה? -זה מגיע לי.
‏אף על פי שנתחיל מאפס.
‏זה מוזר, אני לא רוצה… -אתה לא מסוגל לשלוט בעניינים.
‏כן, אבל… -אל תהיה עצוב כל כך.
‏אני עושה את זה בשבילך. תתעודד. הכול יסתדר בסוף.
‏עוד נראה.
‏הכול יהיה בסדר. נתקדם צעד צעד.
‏הכול יהיה בסדר.
‏איך אני נראה?
‏נאה מאוד.
‏תרגום כתוביות: יפעת שומר