Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Predivna je.
Sviđa mi se jer predstavlja moju suštinu.
Da, izgledaš jako prirodno.
Pravi ti.
-Fotograf radi za Vanity Fair. -Stavili su te u časopis?
Ne, on mi je prijatelj. Volim to što je tu jer…
me podsjeća na to tko sam.
Što mi se sviđa. Industrija je ljepote površna.
-Svakako. -Pa je lijepo povezati se s prirodom.
Volim stvarne ljude.
Stvarne žene.
-Idemo li? -Kamo?
To je bilo koma.
Da, zeznula sam.
-Baš jako. -Prestani, boli me glava.
A mene glava i pica.
Sirotica je žudjela za dobrim seksom. Nadam se da se neće zaljubiti.
-Misliš da je primijetio da mi se gadilo? -Pa, nadam se da ne.
Ne želiš da se šef okomi na tebe.
-Bok. Kako si? -Dobro.
Uživao sam.
A ti?
Jesi li uživala?
Savršeno smo nesavršeni.
Jedinstveni smo.
SLAVI 50 GODINA
ŽELIMO PROSLAVITI SA SVIMA VAMA
JEDINSTVENI DRUKČIJI
SLOBODNI
Što imamo za večeru?
Izrazite se.
Cristina?
Izrazite ono što jeste.
-Što gledaš? -Video koji je moja sestra napravila.
-Nitko nije kao vi. -Je li to dečko ili cura?
Bio je cura, a sad… Ne znam.
Budite slobodni. Budite svoji.
50 GODINA LJEPOTE
-Objavit ćeš ga, a da ga ne pokažeš? -Álvara nije briga.
Nikad ne provjerava objave.
Nisam sigurna. Nema veze s imidžom brenda.
U tome je bit.
Ne možeš raditi što poželiš. Stavljaš me u nezgodan položaj.
-Molim te, Cris. -Postoje pravila.
-Pravila, pravila. Sve si više nalik tati. -Radi što hoćeš.
Mogla bi me podržati. Jesi li mi sestra ili ne?
-Što ti misliš da radim? -Nisi ni rekla sviđa li ti se…
Svidio mi se, napravila si dobar video. No uvijek radiš što te je volja.
Svijet ne funkcionira tako. Zaposlili su te jer…
-Dobro, starice. Vidimo se sutra. -Pau…
-Ljubomorna je. -Možda je video sranje.
-Ljubomorna je, Paula. -Zašto bi bila ljubomorna?
-Zašto? Ona ni sebe ne voli. -Možda bolje da ga ne objavim.
-Molim? Pa da ga nitko ne vidi? -Tiše.
Činiš me nervoznom.
Nakon našeg mukotrpnog rada. Koliko smo verzija napravile?
Anksiozna sam. Uznemiri me njezin stav.
-Paula. -Što je?
Ne treba nam njezino odobravanje. Nikad nam nije trebalo.
Ne skrivajte se.
Ne bojte se izraziti se.
Izraziti ono što ste.
Budite slobodi. Budite svoji.
Što je bilo?
-Trebali bismo opet ići Rosi. -Ma daj.
Ne trebamo psihologu. Dobro smo.
Dobro smo. Lijepe smo, dobro obavljamo svoj posao.
Mario nas voli. Tata nas obožava.
Bruna puno laje, ali koji pas ne laje? Zar ne?
Volim kad se smiješiš.
-Što radiš? -Zar ti to ne budi uspomene?
Da, loše uspomene.
Zašto pjevaš kao neki idiot?
-Probudio sam se s tom pjesmom u glavi. -Odjeni se, kasnimo.
Sjajno, cure! Odlično! Vježbat ćemo na novu pjesmu.
Vježbe su intenzivnije. Možete odabrati jednu od tri opcije.
Prva opcija. Noge su skupljene, iskorak unatrag pa opet skupite noge.
Dug iskorak unatrag pa natrag. Leđa su stalno ravna.
Trenirajmo guzu. Idemo!
Kako si?
-Jesi li dobro? -Da. Gotovo sam se poskliznula…
Moraš biti oprezna. Ovaj je pod grozan.
Da vidimo… Dobro došli na 50. rođendan Medina Cosmeticsa.
Ponosan sam što sam dio ove obitelji…
Da, javit ću mu.
-Jutro, María. -Bok, Álvaro.
-Bok, Andrés. -Dobro jutro.
-Juanito… -Jutro.
-Nemaju svi uredi ovako pozitivno okružje. -Obožavaju te.
Da, sigurno.
Još jedan selfi?
„Uzbuđen sam zbog rođendana večeras.“
Hešteg: Medina Cosmetics. Hešteg: 50 godina ljepote.
-Još nešto? -Dobro je ovako.
Hešteg: jako elegantan. Hešteg: stil.
-Jesi li uzdahnuo? -Ne.
-Jesi li uzdahnuo? -Nisam.
-Otkud ta glazba? -Što?
Izrazite se.
-Što je to? -Paulin video.
Izrazite ono što ste.
Bez trikova, bez filtera.
Nitko nije kao vi.
Budite slobodni. Budite svoji.
-Divno, Paula. -Hvala.
Vi ste to omogućili jer ste se otvoreno izrazili.
Svi ste… predivni!
Kako sramotno.
Sramotno? Nimalo, Mari Carmen. Postoje labudovi, dupini,
bengalski tigrovi, ali i druge su životinje lijepe.
Ljenjivci, oni su preslatki. Lemuri, nosati majmuni,
čak i žohari.
I oni su slatki.
Mislim… Želim reći da smo svi jedinstveni.
-Svi mi. -Svi smo po nečemu posebni.
Svi smo po nečemu posebni.
Pa i ti.
Paula, o čemu je ovdje riječ?
-Jesi li pogledao video, Álvaro? -Jesam.
Objavila sam ga i dobili smo više od 10 000 lajkova. Svi ga dijele.
-Sjajno je. -Ti si ga objavila?
-Dobro jutro, gđo Cristina. -Bok, Antonia.
Želite li novine? Besplatne su, ali sadržaj je dobar.
-Ne, hvala. -Možda vas ova tema ne zanima.
Riječ je o životu poslije smrti. Smrt zapravo ne postoji.
-Što je s dizalom? -Ništa, pod stresom ste.
Meni je bilo zanimljivo. Ne znam koje je vaše mišljenje o smrti.
Ljudi ne vole razgovarati…
-Dobro… -Kuja nas nije ni pozdravila.
-Šuti. -Jesmo li to zaslužile?
Da nas tako izignorira nakon svih tih godina? Što si je umislila?
Ponaša se kao da si govno. Ja nisam govno. Recepcionarka sam, to nije isto.
-Pusti me na miru. -Ščepala bih je za kosu i vukla po podu.
Idiotkinja je. A i ti si jer dopuštaš da te se obezvređuje.
Kretenušo! Glupa kravo!
Nemaš mi što reći? Ne sviđa ti se što vidiš?
Hej…
-Bok, Cristina. -Jutro.
-Jutro, Cristina. -Bok.
Ne boj se.
Saslušaj me na tren.
Moramo razgovarati.
-Jutro. -Bok.
Kamo ćeš? Stani.
Tko si ti?
Ja sam ti.
Ne, nisi. Što si učinila mojem odrazu?
Ne možeš me i dalje skrivati.
O čemu ti to?
Ne sjećaš se?
Cristina! Jesi li vidjela moj sat?
Cristina!
Cristina! Gdje li je?
Cristina! Zakasnit ćemo!
Ti nisi Cristina. Oduvijek si Cristian.
Ne.
Ne sjećaš se. Pokušala si to izbrisati. Kao i mnoge druge stvari.
-No on je još tu. -Ne.
-Još sam tu. -Ne.
Oprosti.
Što se tiče videa… Zašto sam posljednji saznao?
Rekao si da napravim posebnu objavu za rođendan.
Mislio sam na promoviranje eventa. Video koji si napravila
prikazuje tvoje čudne prijatelje i uredske čudake.
Nisu čudaci, normalni su ljudi poput nas.
Ne poput mene.
Gle, mislim da je lijepo ako se zaposlenici mogu povezati s…
Sagledajmo kontekst. Imamo bitan events top modelom.
A ti si napravila video s Mari Carmen iz tajništva.
Ona je draga, ali iznutra. U videu se to ne vidi.
-Stoga ćemo obrisati video. -Obrisati? Nema šanse.
Ljudima je dosta modela s teoretski savršenim tijelima…
-Ne započinji s tim. -To nije stvarno, lažno je.
Promiče heteropatrijarhalni stereotip žene.
-Temelji se na seksističkim idejama. -Reći ću ti što ljudi žele vidjeti.
Žele luksuz i ljepotu.
Testirajmo to.
Kakva bi bila savršena ti? Zamisli je. Jesi?
-Jesi li debela? Nisi, zar ne? -Bok, Cristina. Ideš u obilaske?
-Da… El Corte Inglés. -Super.
Pokušaj ih nagovoriti da uzmu odstranjivače šminke, ne prodaju se dobro.
-Sredi ih! -Dobro.
-Vjerujem u ovo. -Što kažeš na videovodič za šminkanje?
Kad mi ga je tvoja sestra pokazala, pomislio sam: „Ovakvu osobu tražimo.“
Talentirana si. I jako si lijepa.
-Hoćeš kavu? -Ne.
Medina Cosmetics, kako vam mogu pomoći?
Nakon nanošenja podloge, pudera i korektora,
završavam s obrvama.
Za to upotrebljavam…
ovu crnu boju za obrve…
i ovaj kist. Šminkeri mi uvijek govore da je to pogrešno,
da trebam upotrijebiti smeđu umjesto crne, ali meni izgleda dobro s crnom.
Idemo.
Ne smijemo dopustiti da nas taj kreten tako uzrujava. Nema on pojma.
Sredovječni su muškarci poput proizvoda s greškom,
treba ih maknuti s tržišta. Rekla si to u tweetu.
-Što ako nas maknu s tržišta? -„Što ako nas maknu s tržišta?“
Oprosti. Neće to učiniti. Trebaju nas. Moraš biti pametnija.
Možda samo tomu služimo.
Nisi li vidjela kako su nas gledali? Kako su pljeskali?
Da… Imali su iskru nade u očima.
Za koga ovo radimo?
-Za… -Za njih.
Za njih.
Za njih…
-Bok, Paula. -Bok.
Paula?
-Jesi li dobro? -Sve je u redu.
-Moram ga obrisati. -Zašto? Predivan je. Jako mi se svidio.
-Stvarno? -Da. Divan je i inspirativan.
Napravila sam ga za vas, za… sve i jednog od vas.
Dao mi je neku posebnu snagu.
Zašto ne bi moglo biti lijepo biti poput tebe? Bucmast, proćelav, blijed?
-Zašto bi se trebao sramiti toga? -Zašto?
Hvala što si na mojoj strani.
-Uvijek. -Možeš li ovo odnijeti na moj stol?
-Naravno. -Moram piškiti.
Uživaj u piškenju.
-Oprosti. -Baš si slatkica.
Hvala.
Da vidimo…
-Odlična pečenjara. -Nisam čuo za nju.
-Mnoge sam maličke vodio onamo! -A klijente?
-Odlično im je ondje. -Zapamtit ću to.
-Álvaro. -Reci.
-Što je s onim videom? -Paula ga je radila.
-Paula? Praktikantica? -Voditeljica društvenih mreža.
-Nisam ni mislio da si ti odgovoran. -Bez brige, rekao sam joj da ga obriše…
Ne! Svidio se direktorici. Kaže da je drukčiji i da potiče različitost.
Svidio joj se debeli čudak. To je odličan primjer našeg novog imidža…
-Bla, bla. -Kojeg novog imidža?
Luda kuja želi sve promijeniti.
Što „sve“?
Sve želi promijeniti. Želi da ga prikažemo
kako bismo predstavili novu komunikacijsku strategiju.
-Koju strategiju? -Ono što je rečeno u videu.
Sve je već pripremljeno. Ja imam govor. Ne mogu ga promijeniti do večeras…
Ne, sastat ćemo se s direktoricom popodne, a ti ćeš nam predstaviti novu strategiju.
-Koju strategiju? -Debeli čudaci i trandže?
Koji kurac ja znam o tome? Ti si objavio video.
-Nisam ja, Paula je! -Ta cura? Paula, da…
Razgovaraj s njom, ona ti daje ideje. Neka te uputi u svijet mladih…
-Bilo bi lakše da razgovaraš sa Susanom. -Znaš kakva je.
-Luda kuja. -Molim? Jesi li je nazvao ludom kujom?
-I ti si. -Budi oprezan, ovo su teška vremena.
-Moramo biti uključivi. -I jesam.
Ja jesam, ti jesi, oboje smo. Do 15.30 želim imati strategiju.
-Barem je zamoli za produljenje… -Vjerujem u tebe.
Ali…
Isuse. Ovo će biti katastrofa.
Bok, dragi moji! Danas vam pokazujem svoju najdražu šminku.
Najdražu šminku.
Onu koju upotrebljavam svaki dan, a odsad možete i vi.
Najdražu šminku.
Za dan, noć, školu ili posao…
Jedan, dva, tri, pusti video!
-Bolesna si svinja. -Sranje!
Drkaš? Plaćaju li nas za to? Zar te nije sram?
Što je s rukama?
Paula, je li? Sad shvaćam pjesmu, sve se slaže.
Paula je dobar izbor. Zgodna je i dobra.
Draga je prema nama, za razliku od drugih djevojaka.
A još te je i nazvala „slatkicom“.
-Tako je, mislim… -Imaš pravo.
-Zašto ne možemo biti s njom? -Zašto?
Zato što ćelavimo i nismo tradicionalno lijepi?
Tako je. Savršeno smo nesavršeni. No mislim da Paula…
Pogledaj se. I mene.
-Ružan si k'o kurac. -Molim?
Možda nisam bio jasan. Ružan si k'o kurac.
Većini se žena gadi rukovati se s tobom, a tek nešto više…
-To nije istina. -Da te podsjetim na Aitanu?
-To je bilo prije sto godina. -A Lucía? Gemma Hurtado?
-Bio sam samo klinac. -Imali smo 36 godina!
Paula je drukčija. Nije površna. Vidi nutrinu osobe.
-I mi imamo nešto posebno. -Dakako. Što je posebno u vezi s nama?
-Pa… -Tito.
Prestani s maštanjem. Dobro nam je. Mirni smo.
Želiš li opet patiti?
Da dovršimo drkanje?
-Alberto. -Aurora.
Aparat za kavu je pokvaren.
-Vjerojatno treba doliti vode. -Hoćeš li ga popraviti?
Zbog mene će momci za popravke ostati bez posla.
-Espresso sa sojinim mlijekom, bez šećera. -Može.
Hvala što si me primila, Rosa.
-Nisam ovdje bila mjesecima. -Jednu godinu.
Godinu? Mislila sam da mi ne treba, da sam dobro, ali…
Očito nisi.
-Oprosti što sam iznenada odustala. -Bez brige. Kako mogu pomoći?
-Čini se… -Mogla si nazvati.
-Bila sam zauzeta poslom… -Poslala si mi poruku, Cristina.
Poruku nakon četiri godine slušanja tvojih problema?
Pa, unaprijed sam ti javila. I platila sam za dolazak.
Aha, platila si? Onda je sve u redu.
-Oprosti. -Bilo pa prošlo.
Kako ide s tvojim aseksualnim mužem?
-Još mašta o ženama? -Ne, s njim je sve u redu.
No danas su mi navrla sjećanja iz djetinjstva.
Sjećanja iz djetinjstva? Baš originalno. Nikome se to ne događa.
Pa, sjetila sam se da dok sam bila curica, nisam…
Nisam se osjećala poput…
Čudno je, kao da sam to pokušala izbrisati iz sjećanja,
ali kad bolje razmislim, poklapa se s toliko toga, mojim nesigurnostima…
-Je li sve u redu? -Ne, ne mogu nastaviti.
-Zašto? -Ideš mi na živce.
Nisi mi se ni prije svidjela. Tvoj prosječan život, manjak inicijative…
-Pa, ja… -Oprosti, ne možemo nastaviti.
Ne podnosim te. Kad te gledam, poželim ti pljunuti u lice.
Bolje da odeš. Mogla bih te ošamariti.
Ovako. Pljus! Ravno u lice.
Dobro onda…
Kamo ćeš?
To je 60 eura.
Da, naravno.
Paula. U moj ured, odmah.
-Daješ li mi otkaz? -Pa…
Ernesto je bio bijesan. „Tko je napravio video? Ovo je sranje…“
-I druge riječi kojih ću te poštedjeti. -Ovdje nema inicijative.
-Samo prosječnih. -Nema otkaza.
-Kao što si ti. Što? -Što? Sjedni.
-Uvjerio sam ga da te ne otpusti. -Stvarno?
Nije bilo lako. Voli davati otkaze. Htio je otpustiti odgovornu osobu.
Rekao sam mu da mi je tim poput obitelji. Mi smo obitelj.
-Hvala, Álvaro. -U 15.30 sastajemo se s direktoricom.
-I ja? -Da.
Nagovorio sam ga da i tebe povedemo.
-Ne znam što bih rekla. -Ništa. Pusti mene da govorim.
Zapravo, imam nekoliko pitanja.
Što si htjela pokazati videom? Zašto onaj debeljuco?
Imidž je tvrtke očito staromodan.
-Misliš? -Da, očito je staromodan.
Što još?
Isključivo je usmjeren na heteroseksualne cis žene
i temelji se na normama ljepote koje ne odražavaju stvarne ljude.
Zato želimo uključiviji imidž
koji prihvaća sve. Jer ljepota je višedimenzionalna.
-Zbog toga muškarci i žene… -I transrodne osobe.
-Cis muškarci i žene, transrodne… -I nebinarne.
-Muškarci, žene, transrodne… -I rodno varijantne osobe.
-Ti se šališ? -Ne. Paula je rekla…
-Ovo je smiješno. -Paula zna te stvari.
-Možda može… -Želiš li da nam otme posao?
Je li u tome stvar? Nakon svega što sam učinio za nju.
Vodio sam je na sastanke s klijentima. U bordele očito nisam.
Je li mi ikad zahvalila? Nije. Nikad mi nije lajkala selfije.
-Idem ja. -Ja sam lajkao sve… Molim?
-Idem. -Kamo?
-Ne znam. -O čemu ti to?
Umoran sam, Álvaro. Nije do tebe, do mene je…
Uvijek razgovaramo o istome. O tebi.
-Nikad ne razgovaramo o… -O čemu?
-Ne osjećam se isto. -Molim?
-Žao mi je, Álvaro. -Ne možeš otići.
-Da, mogu. -Da? Kako?
-Kroz vrata. -Dobro. Čekaj, Álvaro. Čekaj…
O čemu želiš razgovarati? O kinu, aktualnim događajima?
-Nije u tome stvar. -Međunarodnoj politici?
-Zbogom. -Čekaj!
-Ne danas, treba mi tvoja podrška… -A što meni treba?
-Što meni treba? -Što bi tebi moglo trebati?
Zbogom, Álvaro.
Álvaro.
Álvaro!
Álvaro, trebamo pregledati rezultate kad stigneš… Álvaro?
-Álvaro. -Da?
Trebamo pregledati godišnje rezultate za izvješće…
-Što je bilo? -Zašto?
-Ti nemaš… -Ne…
-Zašto ne? -Napustio me je.
-Kako to misliš? -Otišao je.
-Kamo? -Ne znam.
-Ali kako je mogao… -Jer smo prekinuli! Prekinuli smo.
Bok, ja sam Ángel Alferez. Dobro došli na moj kanal.
Kako sam znao da sam transrodan?
Shvatio sam da se to kako ja vidim sebe i kako me drugi vide
ne poklapa.
Govorio sam o sebi u muškom rodu, nosio tatinu odjeću.
Nisam se mogao osjećati ugodno u svojem tijelu.
To se zove disforija. Ne poistovjećuješ se sa svojim tijelom.
Pogledaš se u ogledalo i te sise nisu tvoje,
ne bi ih trebao imati.
Sad nosim binder, on spljošti grudi.
Binder je engleska riječ.
To su topići koji te stegnu i skrivaju grudi.
Ja sam dečko i ne želim imati penis. Dobro mi je bez njega.
Bio sam siguran da nisam žena, no sad sam siguran da nisam muškarac.
Tomboy nije nužno lezba.
Nebinarna sam transrodna osoba.
Dečki i djevojke, ja sam bezrodna osoba.
Ljudi, ja sam muškarac u tijelu žene.
-Tko sam ja? -Očito je.
-Meni nije. -A da razgovaramo s Paulom?
-Paulom? -Pomoći će nam.
Je li… Misliš li da je normalno da odraz nestane?
-Ne, nije normalno. -Ne, nije…
Znaš što? Neka ide sve kvragu.
-Za što bi mi trebao? -Za…
Ni za što.
Dobar dan, gospodo. Želite li novine?
Besplatne su, ali sadržaj je zanimljiv.
-Ne, hvala. -Dobro. Spremni ste za veliki event?
Čak 50 godina. To je velika brojka.
Ova tvrtka posluje godinama, to je neprocjenjivo…
-Nema veze. -„Nema veze“?
-Prestani to govoriti. -Ne započinji opet.
Ti su ljudi odvratni, sve mi se gadi. Čak i ti.
Slušaj. Prvo, smiri se.
-Zašto ih ne bismo sve spalili? -Prestani s tim.
Sjeti se papige. Kako je cviljela.
Kako je samo cviljela.
Miris pohane piletine. Jedna nije bila dovoljna, pa smo spalile dvije.
Pa tri. Tad je bilo još više cviljenja.
Zašuti više! Nećemo nikoga spaliti, zaboga!
Dobar dan. Želite li novine?
Besplatno ih dijele, ali sadržaj je dobar.
Što… Kako to misliš da ideš svojim putem?
Uživao sam u ovim zajedničkim godinama,
ali sad moram nastaviti sam.
-O čemu to govoriš? -Moguće je. Álvaro je to učinio sa svojim.
-Što je moguće? -On više nema odraz.
-Molim? -Samo iziđi kroz vrata.
-Ne mogu, idiote. -Možeš. Pokušaj.
Alberto, ne mogu otići ako ti ne odeš. Ne mogu otići kao da…
-Vidiš? -Izbacit ćeš me?
Ne. Želim reći da nam treba pauza…
Izbacit ćeš me kao psa nakon svega što sam napravio za tebe?
Zahvalan sam ti, ali mislim da je najbolje…
-Misliš li da meni nije dosta tebe? -Pa onda idi!
Dobro. Ako želiš da odem, otići ću. Ali zauvijek, dobro?
Nemoj mi poslije plakati.
-Odlazim. -Dobro.
Kako hoćeš.
Alberto! Pisač ne radi. Možeš li ga pogledati?
-Zapravo… ne. -Zašto?
Jer me boli jebeno briga.
Nisam tu da popravljam pisače, Mari Carmen.
-Da, ali… -Nije me jebeno briga za to.
Boli me kurac za pisač!
Zajebi glupi pisač!
Moj je stol ondje. Ne znam zašto sam hodao dovde.
Ne, pisač ne radi. Ne znam jesi li čuo.
Znaš li tko će ga popraviti? Nitko, jebote!
Tražim načine da uvedem promjene.
-Novo osoblje, pakiranje… Da? -Da.
No nije lako jer premda mojeg oca više nema, uvijek je tu.
Moramo uvoditi promjene, inače će nas konkurenti žive pojesti.
-Juan to zna. -Brojke ne lažu.
Prodaja pada. Ako brzo ne djelujemo…
Kad sam vidjela video pomislila sam: „Budi slobodan, budi svoj, samo budi.“
Ja sam direktorica s razlogom. I ja imam pravo glasa.
-Naravno. Tvoj je stav ključan… -Slavimo prošlost.
No želim da eventom slavimo i budućnost.
A ti si naš vodič, Álvaro. Što imaš za nas?
Pa… Nisam imao mnogo vremena pripremiti se, no imam…
neke bilješke o… Da vidimo.
Trebamo se obratiti ljudima.
Moramo se odvojiti od spola. Ne spola, nego roda.
Rod i spol nisu isti. Pa, nekad jesu.
Nekad se podudaraju, ali ne uvijek.
Kad je riječ o obraćanju ljudima…
mislimo na to da razgovaramo s ljudima…
Koji spol? Nije bitno. Rod je ono što je bitno.
Rod…
Ono što želim reći je da…
Zašto?
Ili možda ne.
Ljudi…
-Álvaro? -Da?
-Nastavi. -Da. Oprostite.
Ljudi… Ja… Jednostavno je.
Paula, da čujemo tebe.
-Mene? -Podijeli s nama svoje ideje.
Hajde, Paula.
Dobro. Zašto bi šminka trebala biti usmjerena samo na žene?
-Zašto se muškarci ne mogu šminkati? -Homoseksualci, recimo.
-Ne samo oni. -Da.
-Tko god želi. -Interseksualci.
Álvaro, oprosti. Možeš li pustiti Paulu da govori?
-Naravno. -Hvala.
Ja vjerujem u slobodno izražavanje.
Vjerujem u slobodu i mislim…
-Znaš li gdje je María? -Ne znam. Mislim da je otišla na WC.
-Hej. Oprosti, jesam li te preplašio? -Malo.
Čekao sam te. Što si radila?
-Bila sam na WC-u. -To je pametno nakon ručka.
-Da… -Sinoć je bilo zabavno, zar ne?
Je li to „da“ ili „ne“? Ponovimo to. Može večeras?
-Ne mogu. -Nemaš planove nakon zabave.
-Moram se odmoriti. -Uzmi slobodan dan, ja sam ti šef.
-Ne mogu. -A sada?
-Ne! -Jedan brzinski u WC-u.
Zašto ne? Bilo ti je odlično. Je ili nije?
-Álvaro! Boli me. -Álvaro!
Bok, ljepotice.
-Kojeg vraga izvodiš? -Ništa, samo…
Želiš da te prijavi za seksualno uznemiravanje?
-Sinoć se nije pravila fina. -Što se dogodilo sinoć?
Ništa. Otišli smo na piće i…
Ne možeš svuda okolo izvlačiti kitu.
Ne izvlačim kitu. Nisam ja kriv što sam privlačan.
Bolje da večeras ne održiš govor.
-Molim? -Pokušao sam te zaštititi.
Pregrmio sam sve tvoje zajebe, ali ne mogu više riskirati.
-Sad shvaćam ono s Paulom. -Što „ono“?
-„Hajde, Paula.“ Nisi mi dao da govorim. -Nisi ništa rekao.
-Nisi mi dao da govorim! -Dereš se na mene.
-Misliš da sam te zasjenio. -Molim?
Ja sam ti prijetnja. Imam karizmu, obožavaju me…
-Svi ti se smiju. -Tko mi se smije?
Svi. Da vidimo. Juan, Ramón, onaj debeli.
Nova cura, ne sjećam se imena. Čujem ih u kantini.
Čak imaju grupu na WhatsAppu u kojoj komentiraju tvoje selfije.
-Jer su smiješni… -Ne, rugaju ti se.
Kako se zove? Kreten, Idiot? A, da, Seronja.
-Seronja? -Seronja, Álvaro.
Dodali su me. Obično isključim obavijesti. Imaju zlobne komentare.
Katkad napišem „haha“. Seronja.
Álvaro!
Seronja.
Šminka se prodaje da prikrije naše navodne nedostatke.
Kako bismo mi žene stremile tome da izgledamo kao modeli savršenih tijela
i prestale vjerovati u sebe.
Trebala bi služiti za to da slobodno izražavamo sebe kakvi jesmo.
Jer smo predivni!
Trebaš održati govor večeras.
-Ako želiš. Želiš li? -Da. Naravno.
Da.
Ne vjerujem da me direktorica pitala da održim govor pred svima.
Čestitam.
-Znam da misliš da je video glup. -Nije istina.
-Jučer se nisi činila zainteresirana. -Bila sam zabrinuta.
U redu je, opraštam ti.
Moram se fokusirati na govor.
-Kakva mi je kosa? -Divno izgledaš.
Mislim da nemam vremena otići do salona.
-Ariel je blizu. -Ariel?
Sranje! Danas imaju rođendansku zabavu i ranije zatvaraju.
Ariel je tip koji je bio cura, zar ne? Nije ni jedno ni drugo?
-Nebinarna osoba. -Da.
-Zar to nije zanimljivo? -Tko, Ariel?
-Da… Pa, to što… -Je napravio.
-Je li znao da je… -Počeo je tranziciju…
i shvatio da se ne poistovjećuje ni s jednim rodom.
Je li išao na operaciju? Ne vidi se da ima grudi.
-Nosi li binding? Binder? -Otkud znaš za to?
Pa, nakon tvojeg videa sam istraživala.
Stvarno? Ajme meni.
Mijenjam i tvrtku i sestru?
Zato je to tako bitno. Nije samo do profesionalnog napretka,
nego do dopiranja ljudi poput tebe
i poštovanja različitosti, pa da ljudi mogu pokazati svoj potencijal.
Paula…
Tiho! Ovo što sam rekla tako je kul.
Moram to zapisati.
Paula, znaš… kad sam jutros bila u teretani…
-Jesam li rekla „svoj potencijal“? -Ne sjećam se.
-Što je? -Što?
Što je?
Ne znam. Nešto čudno mi se događa…
Tata je.
Tata?
U kojoj bolnici?
-Misliš li da sam dobar u stvarima? -Kakvim stvarima?
Pa, stvarima. Znam da nisam savršen, ali mislim da sam dobar.
Naravno. Što je bilo?
-Ne daju mi da održim govor. -Tko?
Oduvijek si dobar javni govornik.
-Zar ne? -Naravno!
-Najbolji u školskim predstavama. -Možda ne najbolji…
Najbolji. Ostale su majke bile tako ljubomorne.
-Bio si izniman u svemu. -Ma daj…
U svemu si se isticao.
Zato vodiš jednu od najvećih svjetskih tvrtki.
-Nije jedna od najvećih i ne vodim je. -Zvučiš poput oca.
Nisi kao on. Nisi gubitnik kao on niti si ikad bio.
-Niti ćeš ikad biti. -Ne, nisam poput oca.
-Oduvijek sam pobjednik, zar ne? -Naravno.
Uvijek sam bio dobar u svemu.
-Gdje su? -Kamo ćeš?
Da ti napravim džin tonik?
Bio sam popularan, izlazio s najljepšom curom, zabijao golove, bio kapetan.
-Imao si divan rukopis. -Da, imao sam divan rukopis.
Dobivao sam dobre ocjene iz društvenih znanosti…
Divno je bilo gledati kako preskačeš kozlić s tim nožicama.
-Gdje su? -Što tražiš, Álvaro?
Nije ovdje. Ovaj je namještaj smeće.
Možda znam gdje je. Reci mi samo što.
Nisi trebala doći. Dobro sam.
-Ne znam baš… -Navikao sam na te proklete aritmije.
Zašto si došla, Cristina? Jako si zauzeta na poslu.
Ni ja ne mogu dugo ostati. I ja imam posla…
-Učini što moraš. -Da. Održat ću govor.
-Govor? Ti? -Da, ja.
-To je sjajno. -Hvala.
-Isplatilo se raditi sa sestrom. -Zapravo, ja…
Prvo nisi htjela. Rekla si da je radno vrijeme predugo.
-Mislim da nisam. -Nešto slično.
Jedna od maminih uobičajenih fraza. Ali vidi ti nju. Održat će govor!
O čemu?
Napravila sam video za 50. rođendan…
-Kako si to uspjela? -Ne, nema veze sa mnom.
-Ma daj. -Nema.
-Direktorica ga je vidjela… -Povukla si svoje veze.
-Predložila me je, tata. -Što god.
-Vidjeli su da ja… -Super, pronalaziš mjesto za sebe.
Da nema Cristine, još bi partijala.
-S onim lezbama i pederima… -Molim?
Gejevima. Možemo ih zvati gejevi ako hoćeš.
-Tata. -Gle, Paula…
Nikad nisi bila baš od rada. Na majku si.
-Prestani me uspoređivati! -Hajde, deri se.
-To je dobro za moje srce. -Idem.
Ne, Paula. Paula!
-Je li to normalno ponašanje? -Nervozna je.
-Imala je sve što je htjela! -Ne uzrujavaj se.
A ti…
Ti nisi imala ni upola što je ona imala. A sretna si.
Još mi nisi podarila unučad.
Stariš, ali znanost napreduje.
Možda me jednog dana iznenadiš.
ZA NAJLJEPŠEG
Jezici: dovoljan. Priroda: dobar.
Društvene znanosti: dovoljan. Matematika: nedovoljan.
I dalje misliš da sam dobar, mama? Nemam nijednu pristojnu ocjenu.
-Okomili su se na tebe. -Svi učitelji?
Ljudi ne podnose pobjednike. Bili su ljubomorni jer smo imali novaca.
Svi su ondje imali novaca. Bila je to škola za bogataše.
-Ali većina je bila razmažena. -Poput nas.
Nisam bio najbolji ni u čemu. Bio sam prosječan.
Tko te ne pušta da održiš govor?
-Direktorica. -Direktorica?
-Nazvat ću i riješiti to. -Koga ćeš nazvati?
-Pa direktoricu. -Mama…
Može džin tonik?
-Nikad nećemo dati tati što želi. -Oprosti, nemam vremena za ovo.
-Treba mi haljina za večeras. -Haljina?
-Oprosti. -Cristiane!
-Ne mogu odjednom promijeniti život. -Tko je spominjao „odjednom“?
-Navikla sam ovako živjeti. -To je loš argument.
-Ne mogu postati druga osoba. -Ne bi bila…
Ja nisam ti!
Ne možeš me zauvijek držati zaključanog.
-Ne mogu promijeniti svoj život. -Ali zašto?
-Zbog svega. Zbog Marija. -Nikad ga nismo voljeli.
-Ljudi na poslu? -Koga briga?
-Prijateljica na zumbi? -Tko ih šiša!
-Tate? -Možda će mu trebati vremena…
Ubili bismo ga.
Daj im priliku da te vole zbog onog što jesi.
Daj sebi priliku.
Žao mi je.
Ne možeš nam to učiniti!
Boja senfa je lijepa.
Možda neka boja koja više… Ne znam, pristaje nama?
Tirkizna.
Álvaro!
Bok, Álvaro. Ni ti nisi imao vremena otići kući?
Želim kupiti odijelo.
Ako moram na bus onamo i natrag, propustit ću jelo.
-Pa ću se ovdje spremiti. -Što se dogodilo?
-Kako to misliš? -Tvoj odraz.
-Izbacio sam ga. -Što?
Da, imao si pravo. Bolje nam je bez njih.
Za što nam uopće služe?
-Ni za što. -Ne, pogriješio sam.
-Kako to misliš? -Pogledaj se.
-Ne mogu. -Ne mogu staviti ni kravatu bez njega.
Pogledaj se u ogledalo i reci mi što vidiš. Što vidiš?
-Ništa. -Tako je, ništa.
Možeš biti što god poželiš. Tko želiš biti?
Opa.
Ova mi se sviđa.
-Koliko je? -Znala si, zar ne? Za Cristiana.
Ne znam što se dogodilo. Uglavnom, sad je ondje gdje mu je mjesto.
-Zašto? -Ne sjećaš li se našeg djetinjstva?
Ne, naravno da ne. Jer sam se ja uvijek brinula o tome.
-Ne, samo si ga skrila. -Kako bih te zaštitila.
-Ali sad smo dobro. -Zahvaljujući tabletama za smirenje.
U redu. Nemamo savršen život, ali čiji je život savršen?
Čiji je život savršen? Mi barem ne patimo.
-Da. -Nitko ne bi htio Cristiana.
Nitko ne bi htio nas.
Dobro, idemo platiti haljinu. Popit ćemo vina večeras, zaslužile smo.
Ako želiš, čak i pola džin tonika. Ali ne više, dobro?
Od njega izgubimo kontrolu, a ne smijemo prekasno doći kući.
Bruna počne lajati i susjedi se žale, s razlogom.
FRIZERSKI SALON
-Ti si Ariel, zar ne? -Da. A ti?
-Cristina, Paulina sestra. -Oprosti, nisam odmah povezao.
U redu je, vidjeli smo se samo nekoliko puta.
-Zajedno radite. -Da.
-Trebaš li što? -Ne.
-Hoćeš piće? -Da.
Pođi onda sa mnom.
-Antonia! Što ima, kako si? -Dobro sam. Gle…
Preuzbuđen sam, idem po odijelo za zabavu.
Super zvuči. Sigurno je zabavno. Nikad nisam bila na tim zabavama.
-Onda nam se pridruži. -Ja? Ne budi smiješan.
-Ti si dio obitelji. -Nije isto…
-Skroz je isto. Hajde. -Što će ljudi reći…
Pa, Antonia, onda ljudi mogu odjebati i crknuti.
Da, ali… Oprosti, bilo je refleksno.
Bez brige, bilo je spontano. Prirodna reakcija.
Ti si mene prvi udario.
Ja sam tebe blaže udario. Ali nema veze, lijepa je to gesta.
-Jesam li te ozlijedila? -Ne, nikako.
-Malo je crveno. -Nisam primijetio.
Bol je relativna. Ono što tebe boli mene možda ne boli i možda mi treba još.
Idem prije negoli se trgovine zatvore. Vidimo se poslije.
Što je to?
Bok. Ja sam Pol.
-A ti? -Bok, Pole.
-Ja sam Cris… Cristina. -Cristina? Drago mi je.
-Također. -Što te dovodi ovamo?
Došla sam…
na šišanje, no čini se da partijate.
Ne, ja te mogu ošišati ako želiš.
Za tren ti ošišam vrhove. Radim ovdje.
-Sjajno. -Hoćeš samo da ti vrhove odrežem, zar ne?
Pa, ne znam…
Kad sam već tu…
Kad vidim ove frizure ovdje, ne znam, možda…
-Ova? -Ta?
-Ne, zar ne? -Velika je to promjena, ali može.
Dobro, možda…
Nešto klasičnije?
Poput moje?
To si ti?
-Što misliš? -Što god želiš, Cristina.
Moraš biti jako sigurna jer…
-Cristian. -Što?
Zovem se…
Zovem se Cristian.
Bok, Cristiane.
Ja sam Pol.
Bok, Pole.
Vidiš što sam ti rekla? Sva ta mržnja i zloba
kojom mi puniš glavu.
Ne možeš tako živjeti.
Zapravo su dobre osobe. Imaju svoje probleme, ali su dobri.
Pogodi koju ćemo haljinu nositi?
-Ne nalazim ni „Antoniju“ ni „López“. -Ne? A „recepcionerka“?
-Recepcionerka? Ne. -Mogu li potražiti Alberta? On me pozvao.
Ne, ako niste na popisu, ne smijete unutra.
A da vi odete unutra? Bucmast je, blijede kože, dlakav…
Ne smijem. Možda poslije kad…
-Shvaćam, ali sredila sam se… -Možete pričekati u baru ako želite.
Budite slobodni. Budite svoji.
Dobro.
Hvala. Puno vam hvala.
Oprostite, malo sam nervozna. Kao prvo, dobra večer.
Dugo sam razmišljala o ovom govoru i…
Iskreno, nisam ništa pripremila!
Egzistencijalna praznina, nasljednik postmodernizma,
podredila je kozmetičku industriju
normama ljepote koje su nerealne i pogrešne.
Slike koje nam govore kako moramo izgledati.
Zahtijevaju od nas nemoguće savršenstvo jer nismo savršeni.
Svatko je od nas drukčiji. A prava je ljepota ovdje.
Ovdje, u našim srcima.
Mislim da se moramo riješiti svojih kompleksa i skinuti maske
bez straha da pokažemo tko smo.
Bez straha da budemo svoji.
Hvala.
Ovo je za sve vas.
Dobro. Sretan rođendan, Medina Cosmetics! Neka zabava počne!
Pogledajte ovamo.
-Ponosni smo na tebe. -Malo smo sumnjali.
-Ne… -Zbog onog debeljka.
-Pa, prvo… -Zar nisi vidio kako je popunio ekran?
-Ideja je bila da… -I on je sumnjao u tebe.
-Jer si mlada žena. -Nisam rekao…
Jesi li vidio njihovu reakciju? Bili su oduševljeni.
-Apsolutno. Nazdravimo imidžu. -I Pauli, našoj novoj zvijezdi.
-Da. -Hvala što vjerujete u mene…
Jebeno sjajno!
Bilo je divno, Paula. Odlično si to obavila.
Bilo je divno, zar ne?
-Jako smo sretni. -Da.
Nas četvero, zar ne? Živjeli!
-Što se događa? -Ariel je legenda!
-On te je ošišao? -Ne, Pol.
-Bazdiš na alkohol. -Pa, popio sam koje pivo.
-I uzeo malo ekstazija. -Debil te je drogirao?
Debil… Vidi.
Vidi ovo.
-Što je to? -Binder.
-Binder? -Noa mi ga je dao.
-Zašto? -Zar ne vidiš? Oslobođen sam.
Sad sam svoj.
-O čemu ti to? -Paula.
-Ja sam Cristian. -Što?
Ja sam… Cristian.
Paula, ne znam tko sam. Pokušao sam biti svoj, ali…
Ne znam tko sam. Tko sam ja?
-Ne znam. -Što ako sam zapravo nitko?
Pomozi mi, Paula.
Molim te.
Pomozi mi, Paula.
Da? Halo? Test, test… Čujete li me?
Pa, nisam ovo planirao, ali večeras se sve vrti oko spontanosti.
Hvala vam što ste mi pratnja.
Paula, ovo je za tebe.
Naučila si nas da pogledamo u svoje srce i pokažemo najbolje od sebe.
Da moram…
Da moram živjeti Bez tvojih zagrljaja
Jebeni debeljko!
Bio bih žalostan
Znam da bih patio
Pratio bih te Na kraj svijeta
Ne mogu živjeti bez tvoje topline
Jer ne znam tko sam bez tebe
Ne bih se mogao oprostiti od tvoje ljubavi Molim te, ne sumnjaj nikad u to
Poljubi me, uvijek ću te voljeti
Bio bih izgubljen bez tebe kraj sebe
Ništa neće promijeniti Moju ljubav prema tebi
Uvijek ćeš znati da te volim
Ne želim da odeš Želim svakog jutra vidjeti tvoje lice
Ništa neće promijeniti Moju ljubav prema tebi
Uvijek ćeš znati da te volim
Kad ne vidim tvoje oči Osjećam se slijepo
Ništa neće promijeniti Moju ljubav prema tebi
Paula, volim te.
Mislim da i ti nešto osjećaš prema svojoj slatkici.
Nemoj ništa reći.
Alberto, ne… Ne!
Požar!
Budite slobodni!
Budite svoji!
Budite slobodni. Budite svoji.
Paula!
-Što se događa? -Ne znam?
EVAKUACIJA ZBOG POŽARA
Kakva katastrofa. Sva sreća što nitko nije nastradao.
Uglavnom… Znaš da sam uvijek bio uz tebe, zar ne?
Ali moramo nešto promijeniti nakon onog što se dogodilo.
Da, vjerujem.
Razmišljali smo o tvojem položaju.
Želimo promjenu, ali bez prevelikih rizika.
Tako je. Kako bi promijenila našu komunikacijsku strategiju?
U kozmetičkoj industriji dominiraju slike ljepote…
-Ne. Oprosti, čuli smo to jučer. -Daj nam nešto konkretno.
Pa, ne moraju to biti radikalne promjene.
Zadržala bih koncepte slobode i izražavanja, oni se sviđaju ljudima,
a riješila se svega radikalnog. Ne bi bilo pretilih ljudi.
Ni transrodnih, to bi moglo izazvati negativne reakcije. To je malo tržište.
-Ne znamo tko će te zamijeniti. -Paula?
Možda.
Slušajte, ovo je među nama.
Riječ je o prodaji šminke, ne o mijenjanju svijeta.
-Jesi li dobro? -Da.
Nikad bolje.
Što se događa? Álvaro!
Zašto sam ovdje? Što se događa? Álvaro!
-Ne možeš mi to učiniti. -To si htjela.
-Nisam sigurna da jesam. -Jesi, ali se nisi usudila to učiniti.
-Zato smo zamijenile mjesta. -Ali ne mogu ostati ovdje.
Moram li ostati ovdje?
-Ovdje? -I ja imam pravo izići.
Premda počinjemo od nule.
-Ovo je čudno, ne želim… -Ne možeš preuzeti kontrolu.
-Da, ali… -Nemoj biti tako namrgođen.
Radim ovo zbog tebe.
Razvedri se. Sve će biti dobro.
Vidjet ćemo.
Sve će biti dobro. Idemo korak po korak.
Sve će biti dobro.
Kako izgledam?
Jako si zgodan.