СЕРІАЛ NETFLIX
СТЕФФ БОС
Чайка в гнізді. Три години, нуль хвилин, одна секунда.
Повторюю.
Три години, нуль хвилин, одна секунда.
«Чайка в гнізді. Три години, нуль хвилин, одна секунда».
Який дивак.
КАРАОКЕ
Поспішали кохати
Вони самі вдвох, залишилися майже самі
Просто наші вуста
Час минув
Я мав час
Дуже довго чекав, жив без тебе
Сьогодні мені бракує спогадів про тебе
Я повільно втрачаю спогади
Твоїх рук, твоєї ласки.
Доброго ранку.
Маєш щось тут.
Схоже на татуювання.
Це моя родимка.
Ти всміхалася.
-Усміхалася? -Так, щойно. Уві сні.
Так.
Мені снився чудовий сон.
Була в старому «Скай вайбс».
Коли зі мною щось таке буває, я записую.
Може бути вислів, який мені сподобався,
ідея,
думка,
а може бути сон, як у тебе.
Думки не мають форми.
Коли їх записуєш, вони її набувають.
-Глянь-но. -Поглянемо.
«Настав час. Настав. Я існую зараз. Тепер я йду».
«Хочу діяти, ризикувати. Іншого шляху немає, потрібно пробувати». Ого!
Що?
-Можна покласти ці слова на музику. -Серйозно?
Так, дивися.
Настав час
Настав
Я існую зараз
Тепер я йду
Хочу діяти, ризикувати
Іншого шляху немає, потрібно пробувати.
Буде складніше, ніж я думала.
ТОНІ ОНЛАЙН
ІДЕШ? ТВІЙ СНІДАНОК ГОТОВИЙ!
Рон Наварро.
-Радий, що знайшов тебе. -Їдете?
Ні, але я хотів вибачитися. Я маю намір загладити свою провину.
Загладиш, якщо збереш речі й поїдеш звідси.
Це ж не складно.
-Ти мала їхати в Орландо. -А ви — у Тулум.
-Ми маємо право тут бути. -Тату, вам тут робити нічого.
Стеффі, хоч поговори зі мною.
Не хочу розмовляти. Ти переборщив.
Я не люблю, коли ти поруч на змаганнях.
Ми обоє переборщили. Та я тебе не виню.
Поговори зі мною п'ять хвилин. Ми зможемо домовитися.
-Добре. -Мені до вподоби.
Вона виходить.
-Хто? Дівчина позаду? -В окулярах.
БЛИЗНЯТА МОНЗО ВІТАЮ!
Матрикс! Агов!
-Матрикс! -Матрикс, сюди!
-Вона йде. Побачила нас. -Так. Гадаю, так.
Чудово.
Я — Матрикс.
Ваше основне фото нікудишнє. Вас не впізнати.
Радий. Знайомтеся, менеджере. Це — Чарлі.
Не менеджере, а менеждерко.
Тепер ясно, чому мої повідомлення ігнорували.
Які повідомлення?
Звідки мені знати?
Привіт.
Матрикс, вітаю в палеоліті. Переді мною справжній динозавр.
Неймовірно.
Мають тут купу фанатів.
Готель буде у виграші.
Ворушися! Добре!
Гаразд, друзі.
Ми приїхали. Тут наші фанати.
Чекайте на наступний допис.
Приготували для вас особливе шоу на воді й купу сюрпризів.
Гаразд, як завжди,
якщо вам сподобалося відео, уподобайте його.
Дякуємо нашим фанатам, що прийшли.
Край світу!
Глянемо. Вибач, Матрикс. Ми не на краю світу.
Ми домовилися, що вони згадають «С'єло ґранде».
Ми вже в «С'єло ґранде», трицератопсе?
Ні. Отже, наш контракт ще не в силі. Ясно?
Мої валізи.
Буде складно.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
Мені починає тут подобатися.
Справді? Часом не тому, що ти натрапив на крихітку Луз?
Глянь-но на це фото.
Де ти його знайшов?
У комірчині готелю, яку облаштовує Луз.
Це твоя мама?
Ні. Це мій тато, але вона…
Це не твоя мама.
Ні. Я бачила фото мами. Вона на неї зовсім не схожа.
Скільки тобі було років…
Коли вона померла?
Майже вісім місяців.
Вісім місяців.
Потім мене віддали на виховання дідусеві з бабусею.
Що ж…
-Можу залишити фото собі? -Звісно, забирай.
Сядемо за цим столиком, Яне.
Що з ними?
Тато, я та мій брат погодилися вдавати, що ми одне одного не знаємо.
Якщо хтось із нас порушить обіцянку, то збере речі й поїде звідси.
Вони будуть невидимими.
Невидимими?
Невидимими.
Дивний мають спосіб удавати невидимих.
Агов, Августо.
«Можеш негайно прийти?»
Так, не лякайся.
-Щось сталося? -Ні.
Можливо, сталося.
Нічого серйозного. Або так.
Домовилися з одним із «цифрових» юнаків.
-Інфлюенсерів. -Так.
Для мене це — китайська грамота.
А їхня менеджерка, Матрикс,
як інопланетянка.
Усе складно. Тому хочу попросити твоєї допомоги.
-Моєї? -Так.
Зараз розкажу про нашу домовленість.
Те, що вони пообіцяли, урятує «С'єло ґранде».
Звісно. Розраховуй на мене.
Не впевнений, що нам можна тут бути без дозволу.
Припини, Тоні. Це ж лише порожня комірчина.
Не потребуємо дозволу.
Крім того, це ж було фото мого тата. Де ти його знайшов?
Тут.
Прямо…
Глянь-но.
А ось іще фото мого тата.
А де ж фото тієї дівчини?
ЛУЗ ВХІДНИЙ ДЗВІНОК
Луз.
-Це Луз. Що їй сказати? -Скажи, будемо за п'ять хвилин.
Будемо за п'ять хвилин. Вибач, запізнюємося.
Бувай.
Ходімо.
Привіт. Вирішили, що замовите?
-Так. -Так.
Шоколадний шейк, лимонний пудинг із дульсе-де-лече,
шоколадний мафін.
Ні, шейк із шоколадом, горіхами й корицею.
Ні. Шоколадом і медом.
А пудинг без дульсе-де-лече.
А для тебе?
Потрійний бургер із подвійним беконом,
чедером і картоплею з айолі,
а напоєм буде тонік.
-Гаразд. -І чипси.
-Гаразд. -Ні, знаєш що?
Краще лимонад із додаванням м'яти та імбиру.
Ні, краще без імбиру.
Картоплю з блакитним сиром.
-Чекаєте ще на когось? -Ні, будемо лише ми.
Ми любимо попоїсти.
-Гаразд. -Дякую.
Знаю, що без тебе не зможу далі
Ще трішки, і ти мене забудеш
Без тебе мене більше не існує
Ходи зі мною Що вибереш?
-Знаєш слова. -Привіт. Як справи?
Перепрошую, що турбую. Маю з вами поговорити.
-Хочеш автограф? -Ні, дякую.
Поговоримо, як інфлюенсер з інфлюенсерами.
Маю бізнес-пропозицію.
Звісно, ви мене знаєте. Я — Ян, власник каналу «Ян-тех».
Ян що?
Тех. «Ян-тех». Повірити не можу, що ви про мене не чули.
Ніколи не чули, чуваче.
Канал ось-ось розкрутиться. Ми можемо організувати співпрацю.
Дивися, малий. Співпрацею займається Матрикс.
Вона — наша агентка.
Це правда, братане. Ми грошима не завідуємо.
Тепер уже я хочу отримати автограф.
Автограф із номером телефону, посиланням на твої соцмережі,
доступом до секретів.
От і завів розмову.
-Що кажеш? -Гаразд. Вибач.
Іноді мої спроби завести розмову виявляються нікудишніми.
Серйозно, уважатиму за честь мати твій номер телефону.
Ніколи. І не мрій.
Хуане, твої загравання жалюгідні. Дати тобі пораду?
Яку ти мені даси пораду? Ти ж ботанік, любиш залізяки.
Це моя сестра.
-Чекай. -Я її добре знаю.
Без мене ти нікуди не заїдеш.
Гаразд, хлопче, почнемо спочатку.
-Уважно слухаю. -Чудово.
Говорили про бізнес. Без посередників.
Матрикс не залучаємо.
Скільки працюєш у «С'єло ґранде»?
Маю відчуття, що вічність.
Я тут фактично народився.
Керую готелем уже вісім років.
Намагаюся згадати, коли ти був у «С'єло ґранде», і не можу.
Якось згадаю.
Мене часто плутають із Ді Капріо.
Дійсно, схожий.
Куди ми прямуємо?
До каналу, де вода завжди стоїть.
Ідеально для першого тренування.
Тато змагався в «С'єло ґранде»?
Виграв у своїй категорії.
Хотілося б жити тоді, побачила б, як змагається.
Мені теж. Він казав, що це його улюблене змагання.
Гадаєш, десь є записи того часу?
Звісно. Вирізки з газет, стяги з автографами, фото тощо.
-А де воно все? -В офісі Августо.
GPS ПОЛІТ
Бачив, ти знайшов нових друзів. Як тобі близнята?
Чудово. Маємо бізнес-домовленість. Скоро запишемо спільне відео.
-Спільне відео? -Звісно.
Будуть у моєму наступному відео. Сподіваюся набрати 200 000 підписників.
-Маєш канал? -Так.
«Ян-тех». Надішлю тобі посилання.
А ти? Скільки вже в «С'єло ґранде»?
Я тут практично народилася. Дідусь і бабуся були інструкторами з водних лиж.
Мама теж чудово каталася на водних лижах.
Мусила припинити, аби бути мамою на повний день,
коли тато нас залишив.
Це було до мого народження.
Ти про нього щось знаєш?
Ні. І не цікаво. Мама ніколи про це не згадує.
Завжди казала лишити все там, де йому місце.
У минулому.
Ми дуже близькі.
Коли я сюди приїхала, вона дуже засмутилася, але не подала знаку.
Твої батьки, певно, звикли проводити без тебе купу часу.
Можу уявити. Змагання тощо.
Мій тато — так. Щиро кажучи, ми обоє дуже незалежні.
Я виросла з бабусею й дідусем. Мами ніколи не знала.
Я не знала. Сумно якось, Стеффі.
Іноді вона мені сниться.
Бачу її вродливою, молодою жінкою.
Дід із бабцею багато про неї розповідали. Її звали Лин.
Глянь-но. Маю її фото.
Взагалі-то, маю чудову ідею.
Я позичу тобі тата, а ти мені — маму.
Поміняємося? Що думаєш?
-Звучить непогано. -Чудова ідея.
-Готова, Стеффі? -Готова.
Ходімо, Луз.
Чудове рішення, поїхати на ту річку.
-Справді. Відмінно потренувалися. -Так.
Ти зовсім не напружена, усе плавно.
Ти виграла золоте печиво.
Золоте печиво.
Августо сказав, що ще ніхто не записався на категорію.
Якщо не буде інших учасників, то ми приїхали даремно.
Ні, Тоні. Не вішай носа.
Ба більше, я вже маю золоту медаль.
-Гарне фото. Надішлеш мені? -Так.
-Надіслала. Ти отримала? -Так, щойно отримала.
@«С'ЄЛОҐРАНДЕ» #ЛІТНІЙКРАШ – #ТРЕНУВАННЯ – #НЕЗРІВНЯННО
Привіт. Вибачте, вам потрібна допомога?
Так. Щиро дякую, панночко.
Готові?
Скажіть «вейк».
«Вейк».
Ось.
Я Луз, офіційна фотографка готелю.
Дуже приємно. Ти талановита.
Дякую.
-Це Стеффі й Антоніо. -Приємно познайомитися.
Я Рон Лавалле, а це мій син Ян.
-Дякую. -Немає за що.
«СКАЙ ВАЙ»
Луз, маєш це побачити.
Що?
Вони тут.
-Що ви знайшли? -Літери, яких бракує на вивісці.
Вінтажний скарб. Дайте-но сюди, я розберуся.
Щось із цього ще працюватиме?
Маємо спробувати.
Маємо кабелі.
Поглянемо.
Непогано звучить, га?
Можемо спробувати пісню Наті.
-Так. -Дивися, Хулі. Ось так.
Поглянемо. Співай.
Настав час
Настав
Я існую зараз
Тепер я йду.
Неймовірно.
Хочу діяти, ризикувати.
Глянемо, чи сподобається. Ану.
Настав час
Настав
Я існую зараз
Тепер я йду
Хочу діяти, ризикувати
Іншого шляху немає, потрібно пробувати
І хто знає, я можу помилятися
Разом ми — куди більше
Це правда
Не знаю, якщо все вийде неправильно
Це правда
Ми маємо спробувати
Настав час
Настав
Я існую зараз
Тепер я йду
Я вже знаю, Що з вами, друзі, у мене все вийде
І не виграю, і не програю
Наша сила в тому, аби спробувати
Зараз
Аби ризикнути
Віддатися дружбі
Шукати, ризикувати
Так ми можемо дійти згоди
Я знаю, Що з вами, друзі, у мене все вийде
У мене все вийде.
Браво! Ти мені цих рядків не показувала.
-Щойно придумала. -Неймовірно.
Здається, створили групу.
-Чудові слова пісні, Наті. -Дякую.
Вечеря. Маю йти до бару.
Я з тобою.
Іди, якщо хочеш.
Я тут іще побуду, а потім до вас приєднаюся.
Не хвилюйся.
Голод почекає. Скажи, як я можу допомогти.
«С'ЄЛО ҐРАНДЕ»
Не смійся.
Ти сумнівалася, але твій тато дотримав слова.
Не кажи так. Казали, що будуть невидимими,
а ми їх скрізь бачимо.
Ти не занадто на нього насідаєш?
Ні.
Як ви? Як минув ваш день?
Дуже добре.
Луз точно знала, куди нас повезти.
Сьогодні додала фото, позначила «С'єло ґранде».
За 2 години воно набрало 15 000 уподобань.
Чудово. Це ж успіх.
-Так. -Сподіваюся, це привабить гостей.
-Сподіваюся. -Я теж.
Як можна бути такою дурепою? Прибери негайно!
Вибач.
Ні, зупинися.
Вона — злюка. Більше не буде.
-Вибач. -Не хвилюйся.
Матрикс, я Луз. Поговоримо хвилинку?
Августо мені про все розповів. Ми щасливі, що ти тут.
Але неповагу до працівників «С'єло ґранде»
ми не стерпимо.
Якщо будеш так із людьми поводитися, працювати разом буде складно.
Знаєш, ти маєш рацію.
Ось недавно підписаний контракт.
Ой.
СТЕФФІ
Час настав.
Рон Наварро.
Як цікаво.
Двісті чотирнадцять.
12/03/2001
Що ти в руках тримаєш?
Не хвилюйся, Луз.
Нехай Матрикс іде до дідька.
Так же неможливо працювати.
Поглянь на фото.
Пам'ятаєш той день?
-Чудовий день. -Я навіть пісню пам'ятаю.
І поцілунок?
Я запанікував.
Що? Я тобі не вірю.
-Ні, ти мав дуже впевнений вигляд. -Ні.
Той незвичний день
Ми одне одного побачили
Поспішали кохати
Самі вдвох, залишилися майже самі
Просто наші вуста
Час минув
Я мала час
Дуже довго чекала, живучи без тебе
Сьогодні мені бракує
Спогадів про тебе
Я повільно їх утрачаю
Від твоїх рук, твоєї ласки
Аби так себе почувати
Це втрачене відчуття
Чому я цього не побачила?
Кохати
Поспішай
Кохати
Поспішай.
Переклад субтитрів: Никоненко Юлія