‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫סליחה, אנטוניו. תודה.‬
‫תודה, צ'רלי.‬
‫שלום. ערב טוב לכולם ולכולן.‬ ‫-מה העניינים?‬
‫אני מתאר לעצמי שאלה שציפו והתאמנו לרגע הזה‬
‫בטח מתרגשים מאוד. גם אנחנו.‬
‫מחר בבוקר זו תהיה תחרות "אהבה של קיץ" ה-15‬ ‫של "סיילו גרנדה".‬
‫כן!‬
‫איפה הן יכולות להיות?‬ ‫-התקשרתי מיליון פעמים ואין תשובה.‬
‫כמה רצינית השרפה, נודה?‬
‫אני לא יודע. אוגוסטו היה מודאג,‬ ‫אבל לא שאלתי אותו.‬
‫אין לי אפילו פס אחד של קליטה.‬
‫בחלק הזה של הנהר, אי אפשר לתקשר.‬
‫כפי שאתם יודעים,‬ ‫המתחרים שלנו התאמנו בשני נהרות‬
‫בלי לדעת בדיוק באיזה מהם הם יתחרו.‬
‫ועכשיו הגיע הזמן לחשוף את הלא נודע. צ'רלי.‬
‫"אהבה של קיץ" תתקיים‬
‫בקורנטוסו.‬
‫אוקיי, אוגוסטו!‬
‫עכשיו הכול תלוי בכם. אני מאחל לכם הצלחה.‬
‫קחי, לתחרות. זה קמע המזל שלי.‬
‫תודה. מתוק מצידך.‬
‫מה קורה, סטפי? לאן הלכת?‬
‫חיפשתי אותך בכל המלון.‬
‫סטפי?‬
‫הלו?‬
‫הכול בסדר?‬
‫לא שמעתי אותה טוב. היא אמרה משהו על שרפה.‬
‫כמעט הגענו. זה שם. תירגעו, בנות.‬
‫אני לא רואה כלום.‬ ‫-אני לא רואה אותה.‬
‫אני גם לא רואה עשן.‬ ‫-קחו את הדברים שלכן.‬
‫אני לא רואה עשן.‬
‫תרדו מהר.‬
‫אני אעזור לך.‬ ‫-בזהירות.‬
‫התרעת סכנה.‬ ‫סטפי, לוס ואימא שלה הגיעו הרגע.‬
‫את רואה משהו?‬ ‫-אני לא רואה שום דבר.‬
‫שום דבר.‬ ‫-גם אני.‬
‫נודה, איפה אמרת שהשרפה?‬ ‫-אני מצטער, אין שרפה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-הייתי חייב להחזיר אתכן.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫כי אני ביקשתי ממנו.‬ ‫-רון?‬
‫נודה, תשאיר אותנו לבד.‬
‫לא רציתי שסטפי תפגוש אותך ותתאכזב.‬
‫זה לא הגיוני, אבא.‬
‫סטפי היא הבת שלך?‬
‫כן, מה ששמעת.‬
‫השקרן הזה הוא אבא שלי.‬
‫ונראה שגם שלי.‬
‫איך אני אבא שלך?‬
‫אז אני אימא של סטפי.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫לין אורדונס היא אימא שלי.‬
‫אבא?‬
‫אתן תאומות.‬
‫הוא אבא שלכן ואני אימא שלכן.‬
‫על מה את מדברת? מעולם לא ידעתי מזה.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫סטפי.‬
‫לא רציתי לפגוע בך.‬
‫לא רציתי שתחפשי אימא שלא אהבה אותך.‬ ‫-כן אהבתי אותה ואני עדיין אוהבת אותה.‬
‫אבל הוריך שכנעו אותי‬ ‫שהכי טוב יהיה להפריד ביניהן.‬
‫הכי טוב?‬
‫איך להסתיר אחות ואימא ממישהו‬ ‫יכול להיות הכי טוב?‬
‫ההורים שלי הפרידו ביניהן?‬
‫סבא וסבתא שלי?‬
‫הם אמרו שאת לא רוצה את התינוקת,‬ ‫לא שיש שתיים.‬
‫הם אמרו לי שאתה לא רוצה לשמוע‬ ‫מהבנות שלך או ממני.‬
‫סבא וסבתא שלי המציאו את כל זה?‬
‫אני לא מאמינה שכל השנים האלה‬
‫הייתה לי אימא.‬
‫והם גרמו לי להאמין שהיא מתה?‬
‫ואתה שיתפת פעולה עם השקר הזה.‬
‫ואת הסתרת ממני שיש לי אחות.‬
‫לא, אל תיגעי בי.‬
‫צוות ההצלה?‬
‫מוכן. הפרמדיקים והאמבולנס סגורים.‬
‫הפודיום מוכן?‬
‫חסרים כמה ארגזים,‬
‫ותוך שעה מגיע האוהל של הגולשים.‬
‫בסדר. השופטים כבר נבחרו?‬
‫אוגוסטו היה אחראי על זה,‬ ‫והוא אמר שהכול בסדר.‬
‫היי.‬
‫נתי.‬
‫נתי, חוליאן ואני חשבנו‬ ‫שאולי תוכלי לעזור לנו‬
‫בתור סדרנית בזמן התחרות. מה דעתך?‬
‫כן, מה שתרצה.‬ ‫אנחנו תמיד עושים מה שאתה רוצה.‬
‫את צודקת, נתי.‬
‫סליחה, הייתי מרושע. אבל תראי.‬
‫"לא‬
‫משבצת הידידות‬
‫לא…"‬
‫הוספת פרפרים.‬ ‫-כן, נתי.‬
‫סליחה שהייתי כזה קהה רגש.‬
‫אני מבטיח שאנסה להיות‬ ‫יותר נחמד, חד. לא יודע.‬
‫כל עוד אתה משולש ולא מרובע, אתה תהיה בסדר.‬
‫שנעלה את הסרטון?‬ ‫-כן.‬
‫גם אני מצטרף.‬ ‫-קדימה.‬
‫בשלוש, יאללה.‬ ‫-יאללה.‬
‫שלוש, שתיים, אחת…‬
‫טוב!‬ ‫-כן!‬
‫צוות לעניין.‬
‫יש לך דקה? אני רוצה לדבר איתך.‬
‫לא חשבתי שנתראה שוב לעולם.‬
‫ובטח לא שתרצה לדבר‬ ‫אחרי שנעלמת לפני כל השנים האלה.‬
‫לדעתי צריך להתמודד עם העבר.‬
‫אני לא אדבר עם מישהו שפשוט שיקר לי כל חיי.‬
‫גם רון לא ידע את האמת.‬
‫גם לו הם שיקרו.‬
‫אבל זה לא תירוץ.‬
‫הוא בחר לשקר לי.‬
‫האישה הזאת אמורה להיות אימא שלי.‬
‫יש לי תמונה של איזו אישה אלמונית‬ ‫על המסך שלי.‬
‫ומאז שהגעתי לכאן, התעסקתי בזה.‬
‫שקר אחרי שקר‬
‫אחרי שקר.‬
‫די. בואי נתרכז בתחרות, טוב?‬
‫כן.‬
‫בואי נשקיע את האנרגיה שלנו בתחרות,‬ ‫זה יעשה לנו טוב.‬
‫יום טוב.‬ ‫-יום טוב.‬
‫אני מקווה שהלילה שלך לא היה סוער כמו שלנו.‬
‫מה? את לחוצה בגלל התחרות?‬
‫לא בדיוק.‬
‫בגלל המשפחה שלי.‬
‫רון?‬
‫לוס ואני אחיות.‬
‫זה סיפור ארוך,‬ ‫ואני לא רוצה שנסיח את דעתנו מהתחרות.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫היי, סטפי, אני נטשה. את זוכרת אותי,‬ ‫או שהזיכרון שלך לא חזר לגמרי?‬
‫הלוואי, אבל לצערי, את כמו ג'וק.‬
‫את שורדת כל דבר.‬
‫אני שמחה שחוש ההומור שלך חזר.‬
‫היום יהיה לי יום רגוע.‬
‫אני בטח אשתעמם.‬
‫חשבתי ללכת לטיול עם חוליאן.‬
‫בטח משעמם לו ממש,‬ ‫ואתם עסוקים באימונים, לא?‬
‫סטפי בורחת ממני. מוזר.‬
‫היא עושה את זה עם כולם או רק איתי?‬
‫מה עשית?‬
‫אומרים שהוויטמינים שיש בפירות‬ ‫מצוינים לעור.‬
‫נתראה בקורנטוסו, נטשה.‬
‫תמיד אהבתי אותך.‬
‫עזבתי כי חשבתי שאת שונאת אותי.‬
‫מן הסתם עוד שקר של ההורים שלי.‬ ‫הייתי צריך לחפש אותך.‬
‫למה לא חיפשת אותי?‬ ‫-לא היה לי אומץ.‬
‫באמת חשבתי שאת לא אוהבת‬ ‫את הבת שלנו או אותי.‬
‫בחיים לא העליתי בדעתי שיש עוד ילדה.‬ ‫כל הזמן הזה…‬
‫אני מבין שההורים שלי שיקרו,‬ ‫אבל למה לא סיפרת לי על לוס?‬
‫גם את שיתפת עם זה פעולה.‬ ‫-מה יכולתי לעשות?‬
‫הם אמרו שאתה רודף שמלות וילדותי‬
‫ושלא תוכל להתמודד עם שתי בנות,‬ ‫ושאם הם יטפלו בזה, זה יהיה לטובת שתיהן.‬
‫באמת עשיתי מה שיכולתי, רון.‬
‫זה לא נכון. אני לא רודף שמלות.‬
‫אבל אני כן ילדותי‬ ‫אם נתתי להורים שלי לטפל בכול.‬
‫הארגזים הם לפודיום.‬ ‫הם הולכים לשם, בסדר? תודה.‬
‫טוב, אחת, שתיים שם.‬
‫מה אני צריכה לעשות?‬
‫נתי, תביאי את לוח התוצאות.‬ ‫-בסדר.‬
‫וגם ארגזי העץ מיועדים לפודיום.‬
‫כשנגיע לשם,‬ ‫תוודאי שהמקום הראשון נמצא באמצע,‬
‫השלישי משמאל והשני מימין.‬
‫אז המקום השלישי באמצע…‬ ‫-לא, נתי.‬
‫אל תדאג, צ'רלי.‬
‫אני מעולה במתמטיקה.‬
‫מה זה קשור?‬
‫היי. מה קורה?‬ ‫-היי.‬
‫אנחנו נוסעים לקורנטוסו.‬ ‫אנחנו חייבים לנצל את היום האחרון.‬
‫בסדר.‬
‫תיהנו.‬
‫אני אחפש את השאר.‬ ‫-בסדר, מושלם.‬
‫היי, ז'וליאן, יש לי יום חופשי היום.‬
‫מה דעתך ללכת איתי לסיבוב כדי להירגע קצת?‬
‫תראי, נטשה. בכנות, אני עסוק בטירוף,‬ ‫צריך לארגן את כל זה.‬
‫היום ומחר יהיו מלאים בעבודה. ממש מצטער.‬
‫טוב, בפעם הבאה.‬
‫לא הייתי הולך‬ ‫גם אם היו לי 10,000 ימי חופש.‬
‫הכנסת אותה למשבצת הכלום, אחי.‬
‫קדימה. בוא.‬
‫אז אתן תאומות,‬
‫אבל לא זהות.‬
‫בחיים לא הייתי חושב.‬
‫"יום אחר יום, אני מחפשת‬
‫את המבט שלך בשלי‬
‫שאתמול ראיתי‬
‫והרגשתי אותך במרחק אלף צעדים‬
‫את לצידי‬
‫אך במהרה את עוזבת‬
‫התמונה הזו שאני לא שוכחת‬
‫ומכריחה אותי לחזור‬
‫במרחק אלף צעדים אני מוצאת את עצמי‬
‫אני לא שולטת בזה‬
‫זה יהיה מפחיד, אני חוזרת לנקודת האפס‬
‫ואני מתרחקת כשאני מנסה"‬
‫טוב!‬
‫מעולה!‬
‫אמת או חובה?‬ ‫-מה?‬
‫אמת או חובה? את חייבת לבחור באחד בהם.‬
‫זה משחק לילדים.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אבל אם היית משחקת, מה היית בוחרת?‬
‫אמת.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא, חובה.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא, אמת.‬
‫נתי.‬ ‫-סליחה. אמת.‬
‫אמת?‬ ‫-אמת.‬
‫על מי חשבת כשכתבת את השיר?‬
‫אתה כבר יודע.‬
‫ואתה? על מי חשבת כששמעת אותו?‬
‫נראה שגם את כבר יודעת.‬
‫אתם כבר יודעים על מי חשבתי,‬ ‫אבל לא שאלתם אותי.‬
‫מסכן שכמותך.‬
‫אנחנו צריכים להכין שני רצפים אפשריים,‬ ‫בהתאם לסדר היציאה.‬
‫כן, היום אחר הצוהריים מכריזים.‬
‫אפשר להכין רצף למקרה שתצאי לפני נטשה‬
‫ועוד אחד למקרה שתצאי אחריה,‬ ‫בהתבסס על התוצאה שלה.‬
‫טוני, חשבתי שבסוף הרצף,‬ ‫צריך להיות תרגיל מסובך יותר.‬
‫מה דעתך על סיבוב ה-720?‬
‫זה די מסוכן.‬
‫תעשי אותו רק אם לנטשה יש רצף מושלם.‬ ‫-אפשר לנסות אותו עכשיו.‬
‫התנאים בנהר טובים, ואין סכנה בנחיתה.‬
‫תיזהרי מהעץ, סטפי!‬ ‫-תיזהרי, סטפי!‬
‫מה דעתך?‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫תראי.‬
‫בואו לא נעשה דברים בכוח.‬ ‫מה שחשוב זה שדמיינת את הרצף שלך.‬
‫אפשר ללכת.‬
‫בוא נזוז, פדרו.‬
‫נתראה. אני הולכת לנוח.‬
‫אז?‬
‫את מוכנה לתחרות?‬
‫איך היה האימון?‬
‫האמת,‬
‫זה עשה לי צמרמורת להיות שם.‬
‫את לחוצה?‬ ‫-כן, אבל לא כמו בפעמים קודמות.‬
‫זה היה כאילו הגוף שלי נזכר בנפילה.‬
‫ועכשיו כשאני מספרת את זה,‬ ‫יש לי תחושה רעה בבטן.‬
‫נראה לי שאני יודע איך לעזור לך.‬ ‫-איך?‬
‫אני אדבר עם טוני ואז אספר לך.‬
‫היי, יום טוב.‬
‫אם היית אומרת לי,‬ ‫הייתי נותן לך חדר טוב יותר.‬
‫פשוט "סיילו גרנדה" עלה באש.‬
‫הילד הזה, נודה, אמר לנו שיש כאן שרפה.‬
‫שרפה? לא, ממש לא.‬
‫מי הוא?‬ ‫-דוד שלו ביקש ממני לתת לו עבודה.‬
‫נודה חושב שהעסקנו אותו,‬ ‫אבל דוד שלו משלם לו את המשכורת.‬
‫החלק הכי מוזר הוא שרון נווארו‬ ‫אמר לו להמציא את כל זה.‬
‫רון נווארו, הגולש?‬
‫כן, זה שמתארח כאן.‬
‫רון לאוויה הוא רון נווארו.‬
‫ברור. ידעתי שאני מכיר אותו מאיפשהו.‬
‫אוגוסטו, אתה בסדר?‬
‫כן. פשוט הסיפור הזה של החוב יושב עליי.‬
‫ההלוואה?‬
‫התשלום הראשון השבוע, ואין לנו את הכסף.‬
‫השגנו הרבה בזכות לוס.‬
‫היא גרמה לכל זה לקרות.‬
‫את יכולה להתגאות בבת שלך.‬
‫פשוט לוס…‬
‫לוס היא לוס.‬
‫למה כל כך הרבה מסתורין? את יודעת משהו?‬
‫אני לא יודעת כלום. אני מסוקרנת בדיוק כמוך.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היי. מה קורה?‬ ‫-היי.‬
‫לאן אתם לוקחים אותנו?‬
‫את צריכה להתרכז, נכון?‬
‫האמת, זה יהיה לא רע אם זה יקרה.‬
‫אנחנו נבלה את הלילה בקמפינג על גדות הנהר.‬
‫כן, חוליאן ואני בדקנו את המקום,‬
‫וחשבנו שזו תהיה תוכנית טובה.‬
‫טוב. שנלך?‬
‫נלך.‬ ‫-קדימה.‬
‫יש כל כך הרבה תגובות מפרגנות.‬
‫ועדיין מצאתי כמה‬ ‫שלא הבינו את הקטע של הכרישים.‬
‫יש גם כמה שלא הבינו את הפרפרים.‬
‫אבל רובן חיוביות.‬
‫המפתח היה לגרום לתאומים‬ ‫להזכיר את זה בעמודים שלהם.‬
‫כל הכבוד, חבר'ה. מה קורה‬ ‫עם "להציל את סיילו"? אנחנו צריכים משהו?‬
‫לא, מעט מאוד.‬
‫זה דף המימון, שכמעט סיימתי.‬ ‫מחר נעלה אותו לאוויר. תראה.‬
‫כאן כתוב כמה כסף גייסנו. ויש אפשרות לתרום,‬
‫ויש גם הסבר‬ ‫על למה אנחנו צריכים את הכסף. ממש הכול.‬
‫אני לחוץ.‬
‫ואני עוד יותר.‬
‫הרבה מונח על הכף.‬
‫אם אתם צריכים משהו, תגידו.‬
‫בסדר.‬ ‫-אוקיי, מושלם. קדימה.‬
‫רון!‬
‫נווארו או לאוויה?‬
‫לאוויה מצד אימא ונווארו מצד אבא.‬
‫מה זה המקום הזה?‬
‫עוד אחד ממקומות המסתור שלי.‬
‫ועכשיו כשאנחנו כאן,‬
‫מה התוכנית?‬
‫הבאתי אתכן למקום המיוחד הזה,‬
‫כי נראה לי שזה החיבור שסטפי צריכה‬ ‫כדי לתת את כל כולה מחר.‬
‫אז זה מה שתכננת.‬
‫שומעים את זה?‬
‫זה הצליל של הטבע.‬
‫הרעיון הוא לשחרר את כל המחשבות‬ ‫ולהשאיר את התודעה ריקה.‬
‫בואו נעצום עיניים.‬
‫וננשום שלוש נשימות עמוקות.‬
‫תתרכזו באוויר שנכנס דרך האף‬
‫ויוצא דרך האף.‬
‫שחררו את כל המחשבות.‬
‫על מה את חושבת?‬
‫על התאונה שוב.‬
‫בכל פעם שאני עוצמת עיניים,‬
‫אני מרגישה את כל התחושות‬ ‫מאותו רגע חוזרות אליי.‬
‫אני לא יכולה להתחמק מזה.‬
‫כן, את יכולה.‬
‫תתרכזי בנשימה שלך‬
‫ובקול שלי.‬
‫תעצמי עיניים.‬
‫תרגעי ותשחררי אותן.‬
‫תני לכל המחשבות האלה לחלוף.‬
‫אל תנסי להחזיק אותן או לחסום אותן,‬ ‫פשוט תשחררי אותן.‬
‫קבלי אותן ושחררי אותן.‬
‫כמו האוויר.‬
‫בדיוק.‬
‫החלטנו מה יהיה סדר היציאה של המשתתפים.‬
‫כן!‬
‫יופי.‬ ‫-בראבו.‬
‫משתתפים. רובניו, בסי,‬ ‫סקנדלורי, בלאסי, פריירו.‬
‫כן!‬
‫משתתפות. למברט, ולז'וס, רוסי ונווארו.‬
‫כן!‬
‫זה הכול. מחר היום הגדול.‬
‫אני מקווה שיהיה לכם ערב רגוע ושקט.‬
‫התחרות מחכה.‬
‫ואחרי התחרות, תכינו את מיתרי הקול שלכם‬
‫כי יש מסיבה ב"סקיי וייבס".‬
‫טוב!‬
‫איפה סטפי, לעזאזל?‬
‫יכול להיות שהיא לא תגיע לתחרות מחר?‬
‫ועכשיו,‬
‫כשאת מרגישה שאת מוכנה,‬
‫תדמייני את הרצף שלך בקורנטוסו,‬
‫אבל הפעם הוא יהיה מושלם.‬
‫תדמייני כל תנועה,‬
‫כל טיפת מים.‬
‫זה יום רגוע ושטוף שמש.‬
‫תתרכזי בהרגשה שלך כשאת שם,‬
‫בנשימה שלך.‬
‫ועכשיו,‬
‫תתחילי את הרצף שלך.‬
‫את עושה את כל התרגילים בצורה מושלמת.‬
‫בדיוק.‬
‫מושלם.‬
‫ולבסוף,‬
‫סיימת את הרצף שלך בלי ליפול.‬
‫עשית את זה.‬
‫אז?‬
‫איך את מרגישה?‬
‫טוב מתמיד.‬
‫תודה, חוליאן.‬
‫זה בדיוק מה שהייתי צריכה.‬
‫אני חייבת להודות,‬ ‫בהתחלה, לא חשבתי שזה יעבוד.‬
‫בכל פעם שניסיתי לנקות את הראש,‬
‫עוד מחשבות היו צצות.‬
‫אבל עכשיו הצלחתי לשחרר‬ ‫את הכעס שיש לי כלפי אבא שלי.‬
‫אני שמח.‬
‫תנסי לעשות את זה כשאת בקו הזינוק.‬
‫ואת, לוס? מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫אני עדיין קצת מעורערת מכל מה שקרה‬
‫וקצת דואגת לצ'רלי ולנתי,‬
‫כי השארנו אותם לבד לארגן‬ ‫את "להציל את סיילו".‬
‫לא, אל תדאגי להם,‬
‫הם מתכננים משהו אדיר.‬
‫את תראי מחר.‬
‫חוץ מזה, זה טוב להאציל סמכויות לפעמים.‬ ‫עבדת קשה.‬
‫טוב,‬
‫אני לא יודע מה איתכם,‬ ‫אבל המדיטציה הזאת עשתה אותי רעב.‬
‫שנכין ארוחת ערב?‬ ‫-בסדר, אני אעזור לך.‬
‫אני מפריע?‬
‫בכלל לא. הרהרתי בסודות היקום.‬
‫התחתנת.‬
‫כן.‬
‫התחתנתי והתאלמנתי.‬
‫כמה עצוב. לא ידעתי, רון.‬
‫פאולה, אימא של איאן,‬
‫הייתה חשובה מאוד לסטפי.‬
‫היא זו שעודדה אותה‬ ‫לבוא לכאן ולגלות את האמת.‬
‫כשגיליתי על לוס,‬ ‫חשבתי שהיא נולדה אחרי שהכרנו.‬
‫לא העליתי בדעתי שהיא יכולה להיות הבת שלי.‬
‫אני לא מאמין שכל זה קורה.‬
‫"עכשיו‬
‫זה הרגע‬
‫עכשיו אני פה‬
‫עכשיו אני הולכת‬
‫אני רוצה להיות, לקחת סיכונים‬
‫הדרך היחידה היא לנסות‬
‫ומי יודע, אני יכולה לטעות‬
‫יחד אנחנו הרבה יותר‬
‫וזה נכון‬
‫אני לא יודעת אם זה יסתדר‬
‫וזה נכון‬
‫חייבים לנסות‬
‫עכשיו‬
‫זה הרגע‬
‫עכשיו אני פה‬
‫עכשיו אני הולכת‬
‫אני יודעת שיחד איתכם, אני אצליח‬
‫לא להפסיד או לנצח‬
‫חייבים לנסות‬
‫הרגע‬
‫לקחת סיכונים, לחבק את הידידות‬
‫הדרך היחידה היא לנסות‬
‫ומי יודע, אני יכולה לטעות‬
‫יחד אנחנו הרבה יותר"‬
‫כשהגעתי לכאן,‬ ‫לא תיארתי לעצמי שכל זה יחכה לי.‬
‫לא את.‬
‫וגם לא אני.‬
‫אתה אפילו לא זוכר.‬ ‫היית בלתי נסבל כשהגענו לכאן.‬
‫אבל התגברתי על זה די מהר.‬
‫בואי.‬
‫אתה יודע?‬
‫אני חושבת שעמוק בפנים‬ ‫תמיד ידעתי שיש בינינו חיבור כלשהו.‬
‫זה גם הגיוני‬
‫שנפגשתן כאן ב"סיילו גרנדה",‬
‫נכון?‬
‫הירח נראה יפהפה מכאן.‬
‫זה המקום הכי מיוחד בדלתא.‬ ‫לפעמים אני מגיע ומבלה פה את הלילה.‬
‫אף פעם לא הראיתי אותו לאף אחד.‬
‫זה היה הסוד שלי.‬
‫תודה על כל מה שעשית בשבילי.‬
‫המדיטציות שלך באמת עזרו לי מאוד.‬
‫אתה מוציא ממני את המיטב.‬
‫בשמחה.‬
‫עכשיו אני מרגישה מוכנה מתמיד לתחרות.‬
‫והכול בזכותך.‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר‬