Nate, titta. Titta till vänster. Till vänster.
Andra vänster. -Just det.
De där majsfälten sträcker sig flera mil.
Vad är det där för röst?
Till kärleksfullt minne av Nathan Doyle
Jag deltar i er sorg.
Jag har också två barn.
Inte tvillingar, men...
Tack.
Jag vet att det inte angår mig, men det här är en dålig affär.
Ni skulle kunna få mycket mer för huset.
Ursäkta...
Kan vi bara ta hand om det här nu?
Eller ska vi gå någon annanstans?
Okej.
Skriv under här.
Vart var det ni ska flytta nu igen?
FINLANDS NORDÖSTRA GRÄNS
Älskling.
Vi kan fortfarande vända tillbaka.
Nej.
Hej där. Vakna, lillpysen.
Vi är framme.
Wow!
Se dig omkring men gå inte långt bort.
Håll dig där vi kan se dig. -Okej.
Du kunde också se efter honom ibland.
Jag trodde inte att jag återvänder hit.
Jag har en bra känsla om det här.
Det här blir ett bra år.
Jag är nöjd om du är det.
Säg inte så.
Jag vill göra dig lycklig.
Det är lätt.
Om Elliot är lycklig så är också jag det.
Elliot?
Du får inte springa i väg så där! Hörde du?
Det är farligt här. -Det gör ont.
Förlåt. -Jag är ledsen, mamma.
Jag svär.
Jag hann bli rädd.
Varför kom du hit?
Jag förstår.
Vi ska försöka fixa den.
Förlåt, mamma.
Åh nej!
Låt mig. -Nej, mamma!
Jag vill se mitt rum.
Okej. Jag kommer strax.
Bär in dem i köket, det står på lådorna.
Dit upp.
Nej, bär upp dem.
Jag kan visa.
Rachel?
Vad är det?
Huset är en gammal prästgård, så...
Elliot!
Jag är här!
Var?
Mamma!
Elliot?
Elliot.
Du skrämde mig!
Vill du skrämma livet ur mig?
Jag vill att det här blir mitt rum.
Menar du det? -Får jag det?
Vi frågar vad din pappa tycker först.
Okej. -Bra.
Vi fick besök.
Gick de redan? -Ja, förlåt.
De har en lång väg hem,
men du träffar dem på välkomstfesten.
Okej.
Du behöver inte sova här om du inte vill.
Nå, pappa och mamma är där nere,
om du vill sova bredvid oss. -Okej.
Puss.
En till Nathan också.
Jag älskar dig, lille man.
Sov sött.
Mamma?
Du och pappa...
Älskar ni mig lika mycket som Nathan?
Så klart vi gör.
Du vet,
vi saknar bara Nate så mycket.
Liksom du gör.
Men oroa dig inte för det där.
Du...
Du vet väl att du kan berätta vad som helst för mig?
Okej.
Varför lämnade vi Nate där?
Under jorden? -Åh, raring...
Vi lämnade honom inte.
Han är alltid med oss. Alltid.
Men vem begravde vi då?
Elliot.
Varifrån fick du den här? Var hittade du den?
Får jag behålla den? Får jag?
Nathan skulle vilja det.
Bara du tar väl hand om den.
Nu vill han ha en säng till Nathan också.
Jag kanske lovade honom det.
Var det inte det vi skulle undvika?
Vad gör vi här om du tänker ge efter genast?
Förlåt då. Vad skulle jag ha gjort?
Säga att han inte ska sörja sin döda bror?
Du vet att jag inte menade det.
Men det är det du vill. -Nej.
Jag vill att vi ska må bättre.
Godnatt.
Du...
Kom hit.
Det är ingen fara.
Allt är bra.
Hade du samma dröm igen?
Vill du prata om den?
Det finns inget nytt att berätta.
Bara jag hör honom skrika.
Alla tror att jag har blivit galen.
De försöker hålla mig tillbaka.
Men jag måste se honom själv.
När jag äntligen får upp locket till kistan -
och ser honom...
Nathan?
Elliot.
Han är så blek...
Så vacker...
Det vore för mycket att förlora honom också.
Vänta. Den här också.
Kom igen! -Okej.
Skynda! Kom då. -Jag kommer.
Pappa brukade ta hit mig när jag var barn.
Han sa att de där röda handavtrycken -
är tusentals år gamla.
Grottmänniskor kanske gjorde dem.
Det sägs att om man lägger handen mot dem -
och önskar något,
så går önskan i uppfyllelse.
Du ville ju ha den gröna.
Den blåa är min.
Okej, klart.
Tre, två, ett...
Jag gillar dig med. Du är min allra bästa vän.
Hej.
Du får en del av bilarna.
Vem talar du med?
Du. Elliot.
Hallå. -Vänta lite.
VÄLKOMNA, ANTHONY OCH RACHEL
Du, Rach...
Han har tagit mer hand om mig än min mor.
Trevligt att träffas.
Jag kommer strax. -Okej.
Du verkar inte gilla det här.
Ursäkta? -Festen.
Samma här. Jag kom för att förarga.
Jag är Helen.
Rachel.
Du talar engelska. -Det gör de flesta här.
De vill bara inte.
Men jag kommer inte härifrån.
Din man... wow.
Vilken man.
Byns stolthet med sin Spjutspets.
Har många här läst boken? -Läst den?
Byborna lever den.
De vill inte att jag ska tala med dig.
Har du varit där ute?
Det är vackert.
Nej. -Kom.
Jag biter inte.
Jag deltar i sorgen.
Det var en fruktansvärd olycka.
Ja.
Jag ville inte bo i det huset längre.
Allt där påminde om honom.
Anthony har alltid velat återvända hit -
och fortsätta skriva.
Så flytten hit var inte din idé?
Det var ett gemensamt beslut.
Du är fotograf, inte sant?
Ja, tja... Jag var det.
Kanske du kunde ta bilder på mig.
Jag fotograferar inte människor.
Bara arkitektur.
Byggnader, former och sånt.
Ska vi sätta oss?
Jag borde gå tillbaka till min son.
Men tack. -Hördu...
Jag är inte galen.
Alla andra är det.
Snälla.
Okej.
Det spelar ingen roll.
Har du sett Rachel?
Jag drömde om dig, Rachel.
Om din son.
Ursäkta?
Han har uttryckt en önskan.
Och den har gått i uppfyllelse.
Rach!
Jag måste gå.
Ta mitt visitkort.
Jag hoppas att vi möts igen.
Rach?
Där är du ju. -Hej.
De frågar efter oss.
Ja.
En lycklig dag för oss alla.
Eftersom ert bröllop inte hölls här...
Ska vi fira det nu.
Vad menar han? -Tack.
Vad? -Det är en bröllopsgunga.
Kom. -Jag kliver inte på den.
Jag är med Elliot. -Det är en bröllopsgunga.
Gå bara, mamma.
Okej.
Stanna den när jag säger till. -Så klart.
De ser efter Elliot, ingen fara.
Det går för högt. -Njut bara.
Håll bara i hårt.
Jag gillar det inte, Anthony!
Var inte rädd.
Nate!
Elliot?
Rauhoitu. Ei Elliotilla ole hätää.
Minne hän katosi?
Voi luoja!
Rach?
Stanna gungan! Rach?
Det är ingen fara. Stanna gungan!
Mamma. Du hittade mig.
Spring aldrig iväg så där igen. Lovar du?
Jag vill sova i min egen säng.
Det här är ju din säng, dummer.
Okej.
Godnatt.
Jag borde ha varnat dig i förväg.
De här människorna har väntat länge på oss.
De har väntat på dig.
Jag fattar. Du är fortfarande arg på mig.
Inte på dig, på oss.
Vi lämnade Elliot med främlingar.
Tycker du inte det är konstigt...
...att Elliot inte säger var han var?
Barn är sådana.
Nej.
Elliot är inte sådan.
Åtminstone har han inte varit det.
Vad menar du?
Har du inte märkt något konstigt i hans beteende?
Efter att vi kom hit.
Den där kvinnan på festen...
Hon sa något konstigt om Elliot.
Vem? -Den udda brittiskan.
Jaså Helen?
Var hon där? -Ja.
Hon är bara den lokala byfånen. Bry dig inte om henne.
Hördu... Elliot går igenom en enorm förändring.
Liksom vi alla.
Vi måste hålla oss lugna -
och inte delta i sådana påhitt.
Vadå för påhitt? -Du vet.
Nathans säng och sådant.
Det ger honom trygghet.
Det måste sluta i något skede.
Kan inte du göra något med honom?
Gör något grabbigt tillsammans.
Grabbigt? -Ja.
Jag vet inte...
Han vill ha din uppmärksamhet.
Okej. Jag ska tala med honom.
Jag ska göra något med honom.
Tack.
Du är för snabb!
Alldeles för snabb.
Mamma är trött. -Nej!
Jag är helt slut. -En gång till.
Kom.
Nej! -Får jag inte pussa dig längre?
Kom hit nu.
Du är fortfarande min lilla pojke.
Maten är snart klar.
Kan du flytta grejerna?
Elliot.
Du hörde vad jag sa.
Varför ritade du det här?
Du vill väl inte skada mamma?
Rita inget sådant här mer.
Okej.
Hon sover.
Förbered tvillingen.
Elliot! Vad gör du?
Varför lämnade du mig där?
Det här är bara en dröm.
Vad gör du, mamma?
Jag lägger dig i din egen säng, raring.
Elliot. Vad är det?
Jag är inte Elliot.
Jag är Nathan.
Elliot är borta.
Jag inbillade mig inte!
Så sa han. -Sluta, Rachel!
Lyssna! Jag vet att det låter galet,
men det är något med Elliot.
Annars skulle han inte säga så.
Han har inte varit sig själv efter flytten.
Det hände något på festen.
Ingen av oss är sig själv nu.
Han säger att han är Nathan.
Tänk på det!
Hurdana föräldrar är vi om vi inte gör något?
De är mina! -Elliot. De här är Nathans leksaker.
Jag är inte Elliot!
Ge mig dem! De är mina!
Du är inte Nathan! -Det är jag visst!
Nathan är död!
Älskling...
Mamma är ledsen.
Jag är ledsen.
Det finns inget jag kan göra.
Eller vad ville ni?
Okej. -Vad sa han?
Det är komplicerat... -Vi behöver hjälp.
Förstår du?
Hjälp.
Ni har genomlevt en hemsk tragedi.
Förändringen har varit enorm.
Det som du upplevt kan låta galet.
Men jag tycker...
...att de är helt förståeligt.
Den lilla pojken försöker förstå det som hänt på sitt sätt.
Nej. Det är något annat.
Om du såg hur han... -Elliot är en spegel.
Han återspeglar era känslor och rädslor.
Speciellt dina, Rachel.
Han söker tröst i dig.
Därför är det bästa du som mor kan göra -
att hålla dig lugn.
Gör det för din skull, inte bara din sons.
Nej.
Det här handlar inte om mig.
Jag tog Elliot till dig för han tror att han är sin döde bror.
Och du råder mig...
...att hålla mig lugn?
Jag kan försöka boka en tid inne i stan.
Men det kan ta en tid.
Det här är inte New York. -Du menar det.
Kom, Elliot.
Vi går.
Var dröjde du?
Förlåt, jag ville prata... -Okej. Vi åker iväg.
Ursäkta röran. Jag får sällan besök.
Det gör inget. -Min man var städfanatiker -
så jag kanske är rebellisk.
Jag tycker att jag är prydlig -
men liksom min far brukade säga:
"Svårare än att hitta sanningen är blott att acceptera den."
Ja.
Då så...
Du kom hit av en orsak.
Du sa något på festen.
Om min son. Vad menade du med det?
Är du troende?
Förr var jag det.
Det finns ingen kyrka här i byn.
Folk har bott här sedan tidernas begynnelse.
Det förde hit mig och min man.
En rik hednisk kultur.
Varenda kyrka som har byggts här har bränts ner till marken.
Vad har det att göra med Elliot?
Allt.
Allt hänger ihop här.
Har du inte märkt det?
Allt här är runt. Cirkulärt.
Titta.
Det är rätt häpnadsväckande.
Åkrarna och gårdarna...
Till och med vattenlederna.
De är alla perfekta cirklar till formen.
Och vart leder de?
Till offerberget.
Du har varit där, eller hur?
Jag förstår inte.
Studerade du inte arkitektur?
Vet du inte vad hedningarna tror om cirklar?
Människans brister, spiral av hat...
Pendelns oändliga rörelse.
Et hån mot den heliga treenigheten. Inte?
När former utdelades i tidernas begynnelse,
vem fick cirklarna?
Jag menade vad jag sa på festen.
Din son har uttryckt en önskan -
och den har gått i uppfyllelse.
Därför är du här.
Den nattliga gästen är inte hans döda bror.
Det är något helt annat.
Den urgamla incubus.
Den som förstör alla dygder.
Vi är på hans mark.
Här går han omkring.
Och han är ute efter din son.
Och han ger inte upp förrän han är klar.
Nej. Jag är ledsen, Helen.
Det här är inte ditt fel.
Ibland inbillar jag mig för mycket.
Jag ska gå nu. -Det är det här han vill.
Han vill att du inte ska tro, så han kan spinna sina lömska nät.
Jag ska gå nu. -Han vinner om vi ignorerar honom.
Tack, Helen.
Han kommer -
och tar er andra son också!
Var har du varit?
Jag gick vilse.
Hur då vilse?
Kan vi tala om det en annan gång?
Rachel...
Vem är där?
Det var inte bara en mardröm.
Det var en varning.
Helen...
Jag förstår det.
Men det går ingen nöd på oss.
På riktigt.
Har någon berättat för dig...
...vad som hände min man?
Han var den första -
som verkligen förstod vad som pågår här.
Han försökte varna oss.
Jag trodde honom så klart inte.
Jag kunde inte.
Jag var inte redo.
De tvingade honom att betala för sina gärningar.
Vad hände?
Han dog följande vår.
Eller det som fanns kvar av honom.
Du ser märkliga drömmar, eller hur?
Drömmarna är ett meddelande.
Hjärnan spelar ett spratt bara. -Nej.
Låt honom inte förvirra dig.
Lita på din modersinstinkt.
Jag vet inte längre vad som är verklighet.
Jag vet.
Det samma hände mig.
Snälla.
Jag måste få veta.
Vad vill han ha av min son?
Allt.
Rachel?
Se på mig. Rachel. Vi klarar det tillsammans.
Elliot slutar inte som min man.
Vi låter det inte ske. -Hur...?
Lita på mig och gör som jag säger.
Är du här, Rach?
Hej. Jag har sökt efter dig.
Varför gungar du inte?
Någon måste ge fart.
Okej.
Jag ger dig fart.
Redo? Håll i.
Tack, mamma.
Hårdare, mamma!
Håll i.
Ta inga bilder. Sluta!
Jag vill inte att du tar bilder!
Okej. -Sluta!
Lugna dig. Vad är det med dig?
Sluta, mamma.
Elliot!
Säg inte så. Pappa har bara bråttom.
Han älskar mig inte. Jag hatar honom.
Säg inte så. Pappa har bara mycket jobb.
Han menar inget illa. -Han hatar mig!
Det är inte sant. Pappa älskar dig.
Kom bort därifrån.
Han älskar Nathan mer!
Elliot.
Sa Nathan så?
Elliot!
Vad är det här?
Jord?
Mamma!
Grävde du upp den här?
Mamma!
Rach. Vad är det som luktar här?
Jag brände mjölkburkar. Förlåt.
Kan vi prata?
Nathan skulle ha trivts här.
Ibland...
...märker jag att jag tänker -
att vi kanske bestraffades.
Vad menar du?
Tja...
För att vi fick -
en så enkel och härlig son som Elliot,
var vi också tvungna att få Nathan.
Det är hemskt att tänka så.
Men hans problem... -Rach.
Han kunde inte ha haft en bättre mor.
Ibland kunde jag...
Jag hoppades...
...att han vore borta.
Så att allt skulle ta slut.
När det slutligt skedde...
...var jag delvis...
Jag var delvis lättad.
Gör inte det här, Rachel.
Jag var så slut.
Kanske jag orsakade det. -Du...
Ingen fara.
Mamma.
Raring...
Mamma.
Elliot.
Kom hit.
Elliot...
Vad är det? -Nathan vill träffa dig.
Han vaknar inte.
Följ mig.
Nej, gå inte dit.
Gå inte.
Nej.
Elliot.
Vad är det här? -Nate väntar.
Se på lågan.
Jag hjälper dig.
Vad är det frågan om?
Mamma, koncentrera dig.
Nate.
Nathan.
Mamma är här.
Han ser dig.
Han säger att du är vacker.
Nathan.
Ser han mig?
Kan jag få se honom?
Ta tag i spegeln.
Ta den.
Nej!
Och nu... Se på mig via spegeln.
Elliot!
Titta.
Mamma.
De vill bara ha Elliot.
Om vi ger dem honom, får vi tillbaka Nathan.
En bytesaffär.
Titta.
Det har redan hänt.
Han är borta.
Vart gick han? -Elliot är borta.
Elliot!
Godmorgon. -Mamma!
Hej.
Jag gjorde frukost till dig. -På riktigt?
Tack.
Förlåt att jag sov så länge. -Ingen fara.
Välförtjänt. -Jag hjälper pappa med källan.
Ska du det?
Vad har jag lovat den här gången?
Just det, jag hade sönder dammsugaren.
Ska vi åka och köpa en ny tillsammans? -Ja!
Rach, kommer du med?
Ja. Det låter bra.
Jag kommer strax. Jag ska hämta en sak.
Okej...
Hittade du något?
Nej.
Är allt okej?
Ja.
Mamma.
Är du där?
Mamma?
Får jag också se bilderna?
Mamma.
Får jag se bilderna?
Nej.
Något gick snett med dem.
Under framkallningen.
Jag fotograferade Elliot för att se om samma skugga var där.
Titta. -Vad?
Här syns inget. Inte på de här heller.
De är alla tomma.
Det syns ingen på bilderna. -Just det!
Du ser det också, va? -Men...
Är du säker...? -Ja!
Han var där när jag tog bilderna.
Nu syns han ingenstans!
Bilderna framkallades så här.
Bilderna är inte fejkade.
Det slog mig också, men titta.
På den tiden hinner man kanske fejka en.
Inte alla.
Titta. Samma sak på alla.
Jag är inte galen, Helen.
Elliot var där.
Djävulen ligger bakom det, eller hur?
Du verkar äntligen tro mig.
Ja.
Han hånar dig. Det är allt.
Med de här bilderna vill han säga -
att din son redan är hans och du kan inte göra något.
Han vill att du ger vika inför hans makt.
Vad ska vi göra?
Ta mig till din son.
Vi hinner till fader Vasilij före gryningen.
Han om någon kan hjälpa oss.
Vi hindrar att djävulen häftar sig vid honom.
Anthony sa att det redan har hänt.
I min dröm alltså. -Nej.
Se ei ole mahdollista. Inte så här fort.
Med min man tog det flera år innan djävulen fick makt över honom.
Det sker i besatthetens sista skede.
De sa något annat också.
Något om en bytesaffär.
Vad kan det betyda?
Vad?
Vad är det?
Herregud...
Jag har varit så jävla blind.
Tvillingarna...
Olyckan...
Anthonys framgång.
Och varför jag inte känner din sons närvaro.
Vad talar du om?
Djävulens uppgång.
Nathan var tvungen att dö så att djävulen kan förkroppsligas.
Men för att väcka honom till liv behövs den andra tvillingen också.
Han lockar dig att bli hans nya mor.
Hur vet jag att du inte redan tackat ja?
Jag skulle aldrig skada mina barn.
Anthony?
Elliot.
Någon vill träffa dig.
Kom in, Helen.
Helen, det här är Elliot. Elliot, Helen.
Nej.
Vad är det?
Du är sjuk!
Helen.
Vad händer här?
Ingen fara. De vill bara hjälpa till.
Vad menar du?
Vapen!
Skada henne inte!
Anthony!
Mamma.
Du måste vakna.
Mamma.
Elliot?
Var är du riktigt?
Jag vet inte. Det är varmt här.
Elliot. -Hjälp mig.
Var är du? -Hjälp.
Nej, jag ber. Jag kan inte göra det här.
Anthony, lyssna.
Det är för sent.
Det är redan beslutat.
Okej. -Rachel klarar sig nog.
Elliot!
Elliot.
Mamma! -Jag hörde din röst.
Är du okej?
Vi måste gå. Vi ska vara jättetysta.
Lite som att leka kurragömma.
Nathan kan hjälpa.
Nej! Lyssna inte på honom. Förstått? Se hit.
Det är inte Nathan.
Såja. Vi går.
Spring!
Rachel!
Elliot!
Vart gick du?
Elliot!
Rachel!
-Sluta, pappa!
Rachel! -Släpp!
Skada inte mamma! -Lugn, Rachel!
Rachel!
Mamma! Skada inte mamma! -Jag vill inte göra det.
Hörde du? Jag vill inte göra det!
Gör det bara.
Jag orkar inte mer.
Gör det!
Elliot!
Rachel...
Du fattar inte än heller.
Du fattar inte alls.
Det finns ingen tvilling.
Elliot existerar inte!
Han är inte verklig!
Vi förlorade vår enda son.
Du hade rätt.
Jag hade druckit den kvällen.
Fast jag hävdade annat.
Men jag körde inte.
Du körde.
Du blev arg och hotade lämna mig.
Du hade fått nog.
Jag visste inte att du tog Nathan med dig.
Du orsakade olyckan.
Lyssna inte på honom! Vi går!
Vi förlorade vår enda son.
Nathan. -Var tyst!
Du slöt dig totalt och beskyllde mig.
Jag förlorade er båda två.
Lyssna inte på honom! Han ljuger!
Tills plötsligt...
...ett mirakel skedde.
Elliot.
Han somnade precis.
Du inbillade dig Elliot.
Och mitt enda misstag var att tillåta det.
Det var så länge sen du var så... lycklig.
I Faderns, Sonens och den Helige andes namn.
Kära Fader i himmelen, tack.
Elliot gav mig en orsak att leva.
Han gjorde oss till en familj igen.
Men vi kunde inte leva så.
Det blev allt svårare att hålla det hemligt.
Alla sa att det måste bli ett slut på det.
De hade inte sett det samma som jag.
Utan Elliot var du helt livlös.
Därför gjorde jag det.
Du saknar honom.
Elliot.
De skulle ha tagit Elliot.
Vi hade inget val.
Elliot!
Du får inte springa iväg så där! Hörde du?
Det är farligt här.
Det som räddade dig skulle komma att förstöra oss.
Jag fångar dig!
Dag för dag sjönk du djupare ner.
Helvete!
Rachel!
Jag var helt rådlös.
Du är sjuk!
Jag var rädd för att förlora dig.
Anthony!
Jag gjorde allt av kärlek.
Allt ordnar sig bara du accepterar det.
Lyssna inte! -Var resonlig.
Han ljuger! -Du vet sanningen.
Jag är här!
Ingen djävul eller besatthet, bara klarhet.
Tyst!
Mamma!
Ingen fara, raring.
Låt det komma.
Jag vet att du ser den.
Sanningen.
De tänker döda mig!
Elliot?
Elliot!
Hej, raring.
Du tror mig inte mer.
Älskling...
Kom.
Så klart jag tror dig.
Se hit.
Du är min son.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig mer än något.
Såja. Vi går.
Nej!
Rachel.
Lyssna. -Nej.
Du är inte frisk.
Vi vill bara hjälpa dig.
Jag trodde att vi äntligen kan vara fria.
Tyst! -Elliot existerar inte.
Tro mig då, för helvete!
Nej!
Elliot?
Rachel. -Elliot!
Mamma kommer!
Nej! Nu räcker det!
Han finns inte. Han finns inte, för fan!
Nej!
Elliot!
Är du okej?
Ja.
Jag är bara trött.
Det är gjort.
Vi är fria.
Och ni?
Rach?
Ska vi åka?
Nå...
Är vi redo att åka?
Ja!
.::TWA - Your Source Of Quality!::.
Översättning: Michaela Palmberg Saga Vera
Ansvarig utgivare: Anders Melin