Šok, šok, rūpesčius pamiršk
Telieka jie dienai kitai
Tegul muzika skamba linksmai
Čia, Fraglių Roke
Dirbk, dirbk, bėdas pamiršk
Šokiai ir dainos palauks
Tegul fragliams linksma būna
- Mes esam Gobas. - Mokė.
- Vemblis. - Būberis.
Redė!
Jaunyli!
Sveiki!
A. Mano ridikėlis.
Šok, šok, rūpesčius pamiršk
Telieka jie dienai kitai
Tegul muzika skamba linksmai
Čia, Fraglių Roke Čia, Fraglių Roke
Čia, Fraglių Roke.
Sveika, Rede. Grįžau po savo pasivaikščiojimo meditacijos.
Oi. Rodos, parsinešiau Lipnųjį Nemandagį.
Jūs čia gyvenat?
Judviem čia vietos ne per daugiausia.
Jau pats ketinau išeiti!
Nuostabios tau dienos.
Tas vėjas vis nerimsta.
Po tos didžiulės audros anądien,
čia vis užpučia vėjo šuorai.
Visi tik ir kalba apie vėją.
„Vėjas nupūtė tą. Vėjas nupūtė aną.”
- „Sveika, Rede”. - Ar Pogis buvo paskutinis?
Tai jau tikrai.
Sveika, Rede.
Tačiau visa tai nesvarbu.
Juk šiandien vyks Sukatonas.
Lenktynės su daugiausia posūkių ir duobių visame Fraglių Roke.
Štai kodėl atlaisvinai savo apdovanojimų lentyną.
Taip. Pažįstu tą trasą kaip savo balūbio galą.
Štai, tas galas.
Ar čia tikrai jo galas? Aš...
Aš irgi nekantrauju lenktyniauti.
Nors tai prieštarauja mano meniniams lūkesčiams.
Gerai, tau teks papasakoti daugiau.
Aš piešiu tas lenktynes.
Kursiu meną pati judėdama.
Ačiū tau, visata, už šias dovanas.
Pasiruošk piešti raudoną miglą,
nes aš lėksiu kaip reikiant.
Dėl tos audros reikės nemažai pasitvarkyti.
Ei, galiu prie to priprasti.
Pasisukam, į kairę, pašokam,
į dešinę, dvigubas suktukas.
Rede, tu žinai, kad lenktynės dar neprasidėjo, ar ne?
Taip.
Tik pasikartoju visus posūkius, kad įsiminčiau.
Praleiskit šlavėją.
Rodos, tai svarbi diena mums abiem.
Aš netrukus gausiu pirmąjį naują artefaktą iš savo dėdės Meto Keliauninko,
- o tuomet pasikalbėsiu su Gorgais. - Palauk.
- Tu nelenktyniausi? - Ne šiais metais.
Turiu galvoje, santykiai su Gorgais kažkokie keisti.
Buvome priešai, tuomet susidraugavome.
O dabar kas esame?
Pakalbėsiu su Jaunyliu.
Vaje, Gobai, taisyklėse parašyta, kad jei pats nelenktyniauji,
turi paskirti ką nors kitą į savo vietą.
Gerai, skiriu tave, Būberi.
- Ką? - Pasilinksmink, bičiuli.
Ak, Būberi.
Tavo noras laikytis taisyklių vėl pridarė tau bėdų.
Tie šuorukai labai jau greiti.
Vadinu juos „šuorukais”.
Iš pradžių jų bijojau, bet iš tiesų jie visai nieko.
Jie nešioja mane
ir parodo visai įdomių dalykų.
Pavyzdžiui, šią kutulių gėlę.
Aš irgi galiu tave pakutenti.
Lenktynės jau tuoj prasidės. Bėgsi?
Nežinau. Dabar esu užsiėmęs šituo, o po to pažiūrėsiu.
- Kutena. - O, brolyti. Prie starto vėliavėlės.
Gerai atrodai, Rede.
Sakyčiau, tapymas judesyje man jau įaugo į kraują.
Ačiū tau, akmenėli, kad parodei, jog menininko kelyje pasitaiko sunkumų.
Man viskas gerai, nesijaudinkit.
Štai.
Pirmas naujasis artefaktas.
Sproki, metas keltis.
Ak, Sproki.
Žinau, žadinu anksčiau, bet gavau naują laiką laboratorijoje,
tad tau teks taikytis prie naujo tvarkaraščio.
Mums abiem.
Čia tau, bičiuli.
Nieko sau.
Pirmas naujasis artefaktas nuo mano dėdės Meto, kuris pagerins gyvenimą Roke.
Įdomu, kas ten.
Ei, štai kur jis.
Pažiūrėk, kas čia loja. Nekantrauji pradėti dieną?
Gerai, palenktyniaukime.
Kažkas pasakė „spalvingas komentaras”?
Esu įsitikinusi, jog nepasakė.
Sveiki atvykę į Sukatoną -
lenktynes, kuriose paaiškės, kuris fraglis geriausiai moka suktis ir sukiotis.
Aš esu Baris Mėlynė, ir pateiksiu jums daug spalvingų komentarų.
O daugiausiai - mėlynų.
Sveiki!
Tiesą sakant, Bari, mes abu komentuosime.
Smagumėlis!
Taigi, mano sena bičiulė - Džina Priešgyna.
Argi paprastai šiuo laiku neatostogauji prie Samčio krioklių?
Tiesą sakant, Bari, ta audra sujaukė mano kelionės planus.
Tad mielai padėsiu tau pakomentuoti šį renginį.
Nuostabu, tiesa?
Tiesą sakant, manęs paprašė sugiedoti fraglių himną.
Kas paprašė?
Mano širdyje - uola
Po žeme yra vieta
Kur viskas prasideda nuo meilės
Ji jau tuoj baigs.
O aplink girdisi juokas, cha cha
Nemanau, kad tai - tikrasis himnas.
Jis nuolat skamba Fraglių
Roke
Gerai, ačiū, Džina.
Gerai čia.
Bėgikai, laukite Švilpvabalio ženklo.
Ak, Švilpvabalis.
Švilpukas.
Ir, pirmyn.
Bėgam!
Ėskit mano dulkes, jaunieji fragliai.
- Sukatonas prasidėjo. - Nuostabu. Tobula forma.
O ji rimtai nusiteikusi. Žiūrėk, kaip visi bėga.
Bėkit, bėkit. Jums puikiai sekasi.
Yra susižeidusių.
Užsigavau petį.
Užsigavau petį?
Rodos, galėsiu pasėdėti, kol praeis. Taip!
Turiu galvoje, oi... Mano petys.
Labai jį užsigavau.
Viskas gerai, Būberi.
Tu pargriuvai, tačiau atsikėlei.
Pasidžiauk tuo, Būberi! Pasidžiauk!
Pasisukt. Šuoliukas. Kairėn. Šuoliukas.
Dešinėn. Šuoliukas. Kairėn. Šuoliukas.
Dešinėn. Šuoliukas. Čiuožiam.
- Kodėl sustojai? - Taip. Bėgam.
Vyrukas atbėgo Ir norėjo įveikti mane
Visi man sakė: „Rede, tu laimėti gali tik sapne”
Tačiau uau ū au Aš savimi pasitikėjau
Op bop dudili bop Ir, visų nuostabai, laimėjau
Vyrukas ėmė mušti būgnus Tra ta ta
Ir tarė man: „Fraglyte, tikrai būsi antra”
Tačiau uau ū au Aš savimi pasitikėjau
Op bop dudili bop Ir, visų nuostabai, laimėjau
Turi savim neabejoti
Niekad nepasiduoti
Kai talentą turi Nieko blogo padaryt negali
Ū hū hū
Čia fraglė Redė
Štai ji
Atsargiai
Ū hū!
Atėjo vyrukas su didžiule skrybėle
Ir tarė: „Fraglyte Juk supranti, kad nelaimėsi, ne”
Tačiau uau ū au Aš savimi pasitikėjau
Ir o uau uau uau
Visų nuostabai, laimėjau
Oo Aš savimi pasitikėjau
Vėjas turbūt privertė akmenų ant trasos.
Na, aš tikrai nekeisiu savo maršruto, nė už ką.
Labas.
Vembli, ką tu čia veiki?
Aš šokau, o tuomet šuorukas nunešė mane ant slidaus tvenkinio.
Tuomet pamačiau šį gražų vijoklį,
tad įsikibau ir supausi,
ir taip atsidūriau čia.
Jei tu čia, ir aš čia, tai reiškia...
Teisingai, mielieji. Tarp Redės ir Vemblio dabar lygiosios.
Tiesą sakant, Bari, tai vadinama taškas į tašką.
Labai ačiū, Džina.
Atleisk, Rede, bet gal galėtum savo nusivylimą išreikšti kitais būdais?
Nematau tavo veido.
Šauniai sukonstravai turbiną, Pleištele.
Norėčiau nukelti šalmą prieš tave,
bet tada pamatysi, kad labai juokingai apsikirpau savaitgalį.
Ačiū, pone.
Bet jei nebus vėjo, turbina elektros nepagamins.
O tie šuorukai tokie nenuspėjami.
Mėginome vieną pagauti, bet jis buvo greitesnis.
Būtų gerai, jei jie perspėtų, kada ketina atlėkti.
O, taip. Būtų puiku. Pavyzdžiui: „Ei, mes atlekiam.
Paruoškite turbinas.”
Tiesą sakant, labai nebloga mintis.
Galbūt jie išties gali kažkaip įspėti, jog artinasi.
Pasekime vieną ir pažiūrėkime.
Važiuosime į kelionę!
O ar galėsime pakeliui paimti peruką?
Jaučiu, kad naujoji šukuosena buvo klaida.
Gerk, Jaunylio Jaunyli,
tad užaugtum gražus ir didelis, kaip tavo tėtis Jaunylis Vyresnysis.
Sveikas, Jaunyli.
Labai atsiprašau. Taip, leisk man...
Jaunyli, tau viskas gerai?
Kodėl turiu tylėti?
Jaunyli! Turime pasikalbėti.
Ką...
Jaunyli, kas vyksta?
Kas čia buvo?
Nieko. Tik mėgdžiojau įvairius balsus.
Kas nutiko?
Neblogai.
Man turbūt pavyktų geriau.
Kas vyksta?
Taip, matai? Reikia treniruotis.
Žinau, kad nusivylei,
kai liepiau nebedraugauti su fragliais...
- Ką? - ...bet aš pagalvojau.
Taip?
Gal tau bus lengviau, jei paaiškinsiu, kodėl mes nemėgstame fraglių.
Pirma, jie tokie mažulyčiai, beveik nepastebimi.
- Be... - Ką jie rezga?
Antra, kam jiems tos uodegos?
Ir trečia... Tikrai buvau sugalvojęs trečią.
Mano karaliau,
dar nebaigei valgyti savo lazanijos pusryčiams.
Turbūt todėl ir nepajėgiu prisiminti.
Grįšiu, kai būsiu nepadoriai sotus.
Ir laikykis atokiau nuo tų fraglių.
Atleisk.
Posūkis.
Šuolis, dešinėn.
Kairėn.
Vaje! Rodos vėjas prinešė raižiančių kankorėžių ant trasos.
Tiesą sakant, Bari, reikia sakyti „rėžančių kankorėžių”.
Ką, po galais, be tavęs daryčiau, Džina?
Ei, Rede! Ateik. Minkštieji grybai!
Jie slėpėsi po lapais, bet vėjas juos nupūtė.
Vembli, tikrai nesuksiu iš tako dėl kažkokio kvailo vėjo.
Šis kelias - tobulas.
Ai!
Ai.
- Ai. - Gerai.
- Aš eisiu čia. - Ai.
Ai.
Pirmyn, Vembli! Greičiau!
Palauk. O tu išėjai ne todėl, kad užsigavai petį?
Bet dabar puikiai judini ranką.
Na, taip. Gydytojas taip liepė. Galima taip daryti.
Tikrai? Kas tavo gydytojas?
Atsiprašau? Prašyčiau nevarginti mano paciento.
Jis stengiasi išgyti.
Taip.
Sveikas, Sproki.
Kaip seka... Bičiuli.
Žinau, jog įprastai žaidžiame kamuoliu paplūdimyje,
kol pritrinu kremo nuo saulės sau į akis, ir tau tenka parvesti mane namo,
bet man jau metas į darbą.
Tik ši pamaina tinka mano tvarkaraščiui.
Bet nors manęs čia nebus,
aplankysiu tave per pertraukas.
Sveikas, Sproketai.
Manęs čia nėra, bet aš esu.
Dabar esu ir čia, ir čia.
Šiaip ar taip. Neblogai, tiesa?
Suprantu, kad sunku.
Bet gal tas naujas tvarkaraštis atneš ką nors gero.
Iki, bičiuli.
Taip!
Finišas - jau už šio tilto.
Žinojau, kad jei noriu laimėti, negaliu išklysti iš kelio.
Gerai. Verčiau ten neik, Rede.
Gal verčiau eikime tuo keliu?
Gal vėjas mums parodė kelią, a?
Vembli, paskutinįkart sakau - aš neišklysiu iš kelio.
Neleisiu, kad mane vėjas nupūstų, kaip tave.
- Ką? Rede. - Jau einu.
Visai ne taip.
Atsargiai, Rede. Neskubėk taip.
O, ne.
Tiesiog nejudėk!
Nejudėk! Ką nors sugalvosiu.
Nesijaudink, Rede. Tikrai tavęs nepaleisiu.
Dabar tikrai nelaimėsiu lenktynių.
Ačiū, Vembli, bet dabar jau gali paleisti.
Gerai, nebuvau tikras, nes pažadėjau nepaleisti.
Bet dabar jau turbūt galiu. Gerai.
Taigi, aš noriu draugauti, bet tėtis neleidžia!
Ką man daryti?
Na, tikrai sudėtinga, didysis bičiuli.
Sudėtingi dičkių reikalai.
Ei. Kai nežinau, ką daryti,
paskaitau savo dėdės Meto Keliauninko atvirukus.
Tavo dėdė Keliauninkas koks?
Žinai, ką? Tiesiog paskaitysiu.
Gerai.
„Brangus sūnėne Gobai...”
Mano misija pagerinti Fraglių Roką atvedė mane į nuostabią vietą.
Kvailų padarų darbo vietą.
Tie vargšeliai kvaileliai persidirba,
jog net klykia, važiuodami namo vienbėgiais traukiniais.
Kaip liūdna.
Bėda ta, kad jie vis darė tą patį,
nors tai neduodavo rezultato.
Laimei, buvau šalia ir parodžiau jiems, kaip reikia.
Ar galėčiau?
Jie taip susižavėjo,
jog netgi apdovanojo mane, nes suprato, kad esu to vertas...
Ačiū.
...gausiais plojimais.
Labai jums ačiū, bet man jau metas!
Tad siunčiu šias plojančias rankeles, kad Fraglių Roke būtų geriau.
Panaudokite jas, kai norėsite kam nors padėkoti ir parodyti savo meilę.
„Ir nepamiršk, visuomet būk pasiruošęs prisitaikyti.
Myliu, tavo dėdė Metas Keliauninkas.”
Suprantu.
Tavo dėdė yra tas atvirukas, ir jis duoda tau patarimų.
Malonu susipažinti, dėde Atviruk.
Taip.
Bet tas patarimas - tobulas, a?
Gal tiesiog reikia prisitaikyti ir išnaudoti tai, ką turime.
Ir kaip jau išsiaiškinome,
jei kada prireiks priminimo, jog vertinu mūsų draugystę,
tuomet tiesiog paimk ir pasiplok sau.
Ačiū, Gobai.
Sūnau,
prisiminiau trečią dalyką!
Pasimatysim, kai tik galėsim, didysis bičiuli.
- Viso. - Viso.
Fragliai nemoka...
skraidyti.
Taip, jie nemoka skraidyti.
Tau tai atrodo teisinga?
Taip, gal plaukioti. Galbūt jie nemoka plaukioti.
Gal man dar trūksta tos lazanijos.
Kaip mes iš čia išsikrapštysime ir grįšime į lenktynes?
Ei.
Iš to urvo sklinda garsas.
Gal patikrinkime?
Vembli, tas urvas yra už mūsų, o finišas - priekyje.
Užteks tų vėjų.
Žinai, jau sakei, bet aš ne tą darau.
Tik stengiuosi pamatyti, kaip viskas yra dabar,
o ne buvo anksčiau.
Turiu galvoje, viskas keičiasi.
Galbūt turime būti lankstūs.
Aš esu lanksti!
Gana įspūdinga, bet turėjau galvoje ne tą.
Mėgstu kelią žinoti
Nes tuomet galiu neabejoti
Man labai patinka
Kai žinau kiekvieną linkį
Kai atveriame širdis Kai atveriame protą
Tik tuomet galime Daugiau sužinoti
Kartais prisitaikyti reikia
Nepabijoti Naujus kelius išbandyti, ar veikia
Leisti gyvenimui tave vesti Nežinia, ką naujo gali atrasti
Taip, turi priimti Naujus dalykus
Tegul vėjas nuneša mus
Eiki savuoju keliu Atgal nesižvalgyk
Žvaigždės ir vėjas Tau neleis pasiklyst
Na, tik manau...
Atspėti sunku, žinau
Bet giliai įkvėpk Pasistenk
Aukštesne jėga pasitikėk
Nes nežinia, kas priekyje laukia Ar už to kampo
Leisk, tegul gyvenimas tave šaukia Kas žino, ką ten rasi tu
Taip, turi priimti Naujus dalykus
Tegul vėjas nuneša mus
Eiki savuoju keliu Atgal nesižvalgyk
Žvaigždės ir vėjas
Tau neleis pasiklyst
Galbūt kelio nežinau
Bet jei klausysi širdies Ji nepaklysti padės
Nežinom, kur veda šis kelias, o ne
Bet aš visuomet būsiu šalia
- Oho! - Taip!
- Gražu. - Taip.
Buvau taip susitelkusi į tą patį senąjį taką,
kad įvariau mus į kampą.
O tavo kelias atvedė mus čia.
Neleisk tam šuorukui pasprukti.
Girdit?
Rodos, vėjas praneša, kad tuoj atlėks pas mus.
Taip. Dabar žinosime, kur padėti savo turbiną ir išgauti energiją iš vėjo.
Nieko sau. Kokia komanda.
Dievinu savo komandą.
- Architektas bazei. - Bazė.
- Dievinu savo peruką. Komandą. - Supratau.
Bet perukas puikia tinka, tiesa?
Taip.
- Taigi, kur dabar eisim, Vembli? - Nežinau.
- Atrodo neblogai. - Taip!
Paprastai einu kitu keliu, tad taip!
Pirmyn.
- Ak, Vembli. Buvo nuostabu! - Taip!
Ir jau sugrįžome į taką.
- Manau, dar galime laimėti! - Taip!
Štai kur tu, Rede!
Atbėgu į didįjį finišą!
Šituo kampu tavo veidas atrodys tobulai.
Taip!
Rodos, turime laimėtoją, mielieji!
- Fraglė Mokė! - Ką?
- Ačiū. - Moke!
Tu nė nesistengei laimėti, tačiau laimėjai?
Tai...
- nuostabu! - Nuostabu!
Nesakyčiau, kad aš laimėjau.
Nors, gal ir galima taip sakyti, nes laimėjau!
O, taip! Švenčiausioji fraglių motina!
Ką...
Turbūt pergalė atskleidžia kitą mano pusę.
Naujas dalykas, taip! Bet man patinka!
Taip!
Kokia miela akimirka, ar ne?
O tikrai pažįstu mielas akimirkas, aš - Baris Mėlynė!
Nuostabūs spalvingi komentarai, Bari.
Tikiuosi, nesugadinau tau dienos, kad prisijungiau.
Na, teko prisitaikyti.
Tačiau buvo smagu komentuoti ne vienam.
Tau nebūtina daryti priešingai, tai - mano daržas.
Tik pažiūrėk, Sproki, susiradai draugę.
Ir to nebūtų nutikę, jei nebūtų pasikeitęs mano tvarkaraštis.
Matai? Kartais tereikia priimti naujas galimybes.
Nori su manimi pasisveikinti?
Labukas. Ką tu... Sproki!
Na, Moke.
Rodos, abi turėsime ką prisiminti iš Sukatono.
Ei.
Norit pažaisti naują žaidimą, kurį mudu su Vembliu sugalvojome?
Jis vadinasi „Kaip jį žaisti?”
Gerai. Kaip jį žaisti?
Taip! Tau pavyko!
- Viskas! - Man pavyko!
Gerai, Būberi, tavo eilė.
Žinai, ką?
Mano gydytojas man patarė nevarginti peties.
- Tikrai? - Ne.
- Sakiau, kad jam viskas gerai. - Ką?
Liaukis.
Ką...
Išvertė Akvilė Katilienė