Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Strādā - rūpes zūd
Dejosim mēs citu dienu
Lai fragliem labi skan!
- Mēs - Gobo. - Mokija.
- Vemblijs. - Būbers.
Reda.
Junior!
Sveiks!
Mans redīss!
Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Pie mums Fraglrokā.
Ei, Reda! Nāku no pastaigas meditācijas.
Vai! Esmu atnesusi līdzi Lipīgo Rūdiju.
Vai tu dzīvo te?
Diviem tā pašauri, ko?
Es tāpat būtu devies prom.
Lai tev burvīga diena!
Ārā tik brāzmains!
Kopš nesenās vētras
visapkārt pūš atlikušās vēja brāzmas.
Visi runā tikai par vēju.
"Vējš apgāza šo." "Vējš apgāza to."
-"Čau, Reda!" - Vai pēdējais bija Pogijs?
Kā tad!
Čau, Reda!
Taču tam nav nozīmes.
Šodien ir Griez-vērs-tons.
Griezīgākās, vērsīgākās, lecīgākās, secīgākās sacensības visā Fraglrokā.
Tad tāpēc tu atbrīvo vietu uz balvu plaukta.
Tieši tā. Es pazīstu šo maršrutu kā sava balūbiusa aizmuguri.
Lūk, tur - tā ir aizmugure.
Vai aizmugure ir tā? Es...
Arī es par sacensībām priecājos. Pretēji savām mākslinieciskajām gaidām.
Tā, tev būs jāpaskaidro mazliet sīkāk.
Es gleznošu sacensības, kamēr tās notiks.
Radīšu mākslu, pati esot kustībā.
Paldies, Visum, par šiem talantiem.
Nu, sagatavojies gleznot sarkanu traipu,
jo es kustēšos.
Viens labums no vētras ir - daudz jātīra.
Ei, pie tā es varētu pierast.
Griežos, vēršos, pa kreisi, lecu, uz labo, divreiz.
Tu taču zini, ka sacensības vēl nav sākušās.
Jā. Tikai domās izeju katru pagriezienu un pavērsienu, lai būtu gatava startam.
Ceļu slaucītājam!
Tad mums abiem būs liela diena.
Es saņemšu pirmo jauno lietu no tēvoča Meta.
- Tad iešu parunāt ar gorgiem. - Pag!
- Tu neskriesi? - Nu, šogad ne.
Attiecības ar gorgiem ir neskaidras. Bijām ienaidnieki, tad - draugi.
Bet kas esam tagad?
Man jāparunā ar Junioru.
Gobo! Pēc noteikumiem, ja tu neskrien,
- tev kāds jāieceļ savā vietā. - Labi. Es izvēlos tevi, Būber.
- Ko? - Lai veicas!
Ak, Būber!
Noteikumu mīlestība atkal tevi iegāza.
Tās brāzmiņas ir tik ātras! Es tās saucu par brāzmiņām.
Sākumā no tām baidījos, bet patiesībā tās ir foršas.
Tās pūš mani apkārt
un parāda daudz ko interesantu.
Piemēram, šo kutinātājpuķi.
Es kutināšu pretī.
Laiks sacensībām. Tu skriesi?
Nezinu. Tagad es daru šo. Tad jau redzēs, kas būs tālāk.
- Kā kut! - Ak vai! Pie starta karoga!
Izskaties labi, Reda.
Jāsaka: gleznot kustībā man jau šķiet pavisam dabiski.
Paldies, akmen, ka parādīji - māksla var būt izaicinājums.
Viss kārtībā. Par mani neraizējieties!
Tur jau tā ir.
Pirmā jaunā lieta.
Zobiņ, laiks celties augšā.
Zobs!
Ir agrāks nekā parasti, bet man ir jauns laboratorijas grafiks,
tāpēc tev būs jāpielāgojas.
Mums abiem.
Lūdzu, draugs.
Tu re!
Pirmā jaunā lieta no tēvoča Meta, lai uzlabotu Fraglroku.
Interesanti, kas tā ir.
Ei, paskat tik!
Kāds te ir piecēlies un rej. Priecājies par šo dienu?
Tā. Sāksim sacensības!
Vai kāds teica: "Cik spilgts komentētājs!"?
Esmu pārliecināta, ka neviens.
Esiet sveicināti Griezvērstonā -
sacensībās, kas parādīs, kurš fragls griežas, vēršas un tono vislabāk.
Esmu Berijs Blūberijs un esmu te, lai sniegtu spilgtus komentārus.
To apliecina mans spilgti zilais apģērbs.
Čau!
Patiesībā, Berij, komentēsim mēs abi.
Jautri gan!
Vai tik tā nav mana kolēģe Šerija Kontrerija!
Vai parasti ap šo laiku tu neatpūties pie ūdenskrituma?
Patiesībā, Berij, vētra manu ceļojumu izjauca.
Tāpēc varu tev palīdzēt ziņot par šo pasākumu.
Vai nav burvīgi?
Patiesībā mani palūdza nodziedāt fraglu himnu.
Kurš palūdza, Šerij?
Manā sirdī ir klints
Vieta pazemē tā
Kur mīla raisīties sāk
Drīz būs galā.
Un smiekli - ha-hā - džinkst
Diez vai tā ir īsta himna.
Tā skan Fragl...
...roka
Tā. Paldies, Šerij, par to.
Cik labi!
Skrējēji, pēc Svilpienvaboles signāla!
Svilpienvabole!
Svilpiens.
Un viņi skrien.
Mēs skrienam.
Es jūs noskriešu, jaunie!
- Griezvērstons ir sācies. - Brīnišķīgi. Lieliska forma.
Viņa ir enerģiska. Re, kā visi skrien!
Turpiniet skriet! Jums veicas labi.
Te ir savainojums.
Es nobrāzu plecu.
Es nobrāzu plecu?
Šķiet - šo es varu izlaist. Jā!
Tas ir, au! Es... Mans plecs.
Es to nobrāzu. Ļoti.
Tas nekas, Būber.
Tu tā kā nokriti, bet atkal piecēlies.
Priecājies par to, Būber! Priecājies par to!
Un pavērsiens. Un palēciens. Un pa kreisi. Un palēciens.
Un pa labi. Un palēciens. Un pa kreisi. Un palēciens.
Un pa labi. Un palēciens. Un slīdējiens.
- Kāpēc apstājies? - Jā! Skrienu.
Kāds garām skrēja Centās mani zemē gāzt
Visi teica "Reda, viņam uzvara"
Bet o-ū-o Zinu - spējīga es
Vop, bop, dūdilī-bop Viņu uzvarēju
Kāds skaļi sāka bungot bungas Rat-tat-tat
Viņš man teica "Meitēn, tev tā nesanāk"
Bet o-ho-ho Zinu - spējīga es
Un ou-vou-vou-vou-vou Es tā nospēlēju
Vai zināt - stipram ir jābūt Ir jābūt īpašam
Ja talantu ir daudz Nekas tev greizi neaizies
Tā - Reda Fragla
Lūk, viņa nāk
Uzmanieties!
Kāds garām gāja Ļoti augstā cepurē
Teica: "Fraglu meitēn Mani nepārspēt"
Bet o-ū-o Zinu - spējīga es
Un ou-vou-vou-vou-vou
Es to izdarīju
O-ou Zinu - spējīga es
Vējš laikam ceļā sapūtis akmeņus.
Es jau nu maršrutu nemainīšu - tas ir skaidrs.
Čau!
Vemblij! Ko tu te dari?
Es dejoju, un tad brāzmiņa pārpūta mani pāri slidenam dīķim.
Tad ieraudzīju šo glīto vīteni,
tāpēc pieķēros un šūpojos,
un te nu es esmu.
Ja tu esi te un es esmu te, tas nozīmē...
Tieši tā, draugi. Redai un Vemblijam nu ir neizšķirts.
Patiesībā, Berij, viņi virzās uz priekšu soli solī.
Liels tev par to paldies, Šera.
Atvaino, Reda, bet vai vari paust savu neapmierinātību citādi?
Ir grūti saskatīt tavu seju.
Lieliski esi pastrādājusi pie šīs turbīnas, Šķelttapa.
Es tavā priekšā noņemtu cepuri,
bet tad tu redzētu, cik briesmīgi brīvdienās nogriezu sev matus.
Paldies, ser.
Bet turbīna nevar saražot enerģiju, ja nav vēja.
Un tās brāzmiņas ir tik neparedzamas!
Mēs vienai dzināmies pakaļ, bet tā bija pārāk ātra.
Kaut tās pateiktu, kad tuvojas.
Jā! Tas būtu vareni. Ziniet: "Ei, mēs nākam.
Sagatavojiet savas turbīnas!"
Vispār tā nav slikta doma.
Varbūt tās tiešām kaut kā var telegrafēt par savu tuvošanos.
- Izsekosim vienu un paskatīsimies! - Ceļojums!
Vai pa ceļam varam piestāt pēc parūkas?
Jūtu, ka šis matu griezums bija milzu kļūda.
Izdzer visu, Junior junior,
lai vari izaugt jauks un garš kā tavs tētis Juniors seniors.
Čau, Junior!
Atvaino! Es tūlīt...
Junior, nesasities?
Kāpēc tu mani kušini?
Junior! Mums jārunā.
Kas...
Junior, kas notiek?
Kas tas bija?
Nekas. Es tikai vingrinos runāt jocīgās balsīs.
Kas notiek?
Nav slikti.
Man droši vien sanāktu labāk.
Kas notiek?
Jā, redzi? Ir jāvingrinās.
Tā. Zinu, ka biji vīlies,
kad teicu, lai ar fragliem vairs nebrāļojies...
- Ko? - ...bet es to pārdomāju.
Jā?
Varbūt palīdzētu, ja es izskaidrotu iemeslus, kāpēc mums fragli nepatīk.
Pirmkārt, viņi ir tik mazi, ka knapi var saskatīt.
- Be... - Ko viņi dara?
Otrkārt, kas ir ar viņu astēm?
Un, treškārt... Nu, zinu, ka bija arī trešais.
Manu karali,
tu neapēdi savu brokastu lazanju.
Droši vien tāpēc es nevaru atcerēties.
Atgriezīšos, kad būšu pārēdies.
Un turies pa gabalu no fragliem!
Atvaino!
Pavērsiens.
Palēciens, palēciens, pa labi.
Pa kreisi.
Ak vai! Izskatās, ka vējš ceļā sapūtis aučiekurus.
Patiesībā, Berij, tos sauc par uičiekuriem.
Ko gan es bez tevis iesāktu, Šerij?
Ei, Reda! Nāc! Atsperīgās sēnes.
Tās bija zem lapām, ko vējš aizpūtis prom.
Vemblij, es neiešu nost no takas kaut kāda muļķīga vēja dēļ.
Šis ceļš ir perfekts.
Uičī! Uičī!
Uičī!
- Uičī! - Labi.
- Es iešu pa šo ceļu. - Uičī!
Uičī!
Aiziet, Vemblij! Aiziet!
Pag! Vai neizstājies no sacensībām savainota pleca dēļ?
Bet nu tu vicini roku.
Nu, jā! To ieteica mans ārsts. Tas palīdzot.
Tiešām? Kas ir tavs ārsts?
Atvaino! Liec mierā manu pacientu!
Viņš cenšas atveseļoties.
Jā.
Ei, Zobiņ!
Kā tev... Draugs!
Zinu - parasti šai laikā mēs pludmalē spēlējam bumbu,
līdz man acīs saiet saules krēms un tev jāved mani mājās.
Bet nu man jāiet uz darbu.
Tikai šī maiņa atbilst jaunajam grafikam.
Bet, kaut arī nebūšu te, pārtraukumos tevi apraudzīšu.
Sveiks, Zobrat!
Neesmu te, bet esmu te.
Pašlaik esmu gan te, gan te.
Vienalga. Forši, ne?
Zinu, ka grūti.
Bet, hei, varbūt no jaunā grafika būs arī kāds labums.
Līdz vēlākam, draudziņ!
Jā!
Finiša līnija ir uzreiz aiz šī tilta.
Zināju, ka nav jāmaina maršruts, lai uzvarētu.
Nu tā. Domāju, ka nevajag iet pa šo ceļu, Reda.
Mēs varētu iet pa to ceļu.
Varbūt vējš mums sapūtis jauku, foršu taku?
Vemblij, saku pēdējo reizi: es pieturēšos pie maršruta.
Es nemētāšos pa vējam, kā to dari tu.
- Ko? Reda! - Es nu eju.
Ne jau to es daru.
Uzmanīgi, Reda! Lēnāk!
O, nē.
Nekusties! Es kaut ko izdomāšu.
Neuztraucies, Reda! Apsolu, ka nelaidīšu vaļā.
Nu gan es sacensībās neuzvarēšu.
Paldies, Vemblij, bet nu drīksti laist vaļā.
Jā. Nebiju drošs, jo apsolīju neatlaist.
Bet nu saprotu, ka drīkstu. Jā.
Nu, es gribu draudzēties, bet mans Pā neļauj.
Ko lai es daru?
Grūts jautājums, lielais draugs.
Liela drauga grūtais jautājums.
Ei! Tad, kad esmu apjucis,
izlasu kādu no tēvoča Ceļotāja Meta pastkartēm.
Tēvoča Ceļotāja ko tādu?
Zini ko? Es vienkārši nolasīšu.
Labi.
"Sveiks, brāļadēl Gobo!"
Uzdevums uzlabot Fraglroku atveda mani uz fascinējošu vietu.
Uz dumjo radību darbavietu.
Nabaga dumiķi bija tā pārstrādājušies,
ka, braucot vilcienā mājup, brēca.
Cik skumji!
Problēma tāda, ka viņi turpināja strādāt pa vecam,
kaut arī tas nederēja.
Par laimi, es viņiem parādīju, kā pielāgoties.
Drīkstu?
Atstāju tik lielu iespaidu,
ka viņi gribēja mani atalgot ar to, ko biju pelnījis.
Paldies.
Ar aplausiem.
Liels paldies, bet man jāiet.
Un tā, lai Fraglroku uzlabotu, es nosūtu tev šīs plaukšķinošās rokas.
Izrādi ar tām kādam mīlestību un atzinību!
"Un atceries: vienmēr esi gatavs pielāgoties!
Ar sveicieniem - tēvocis Ceļotājs Mets."
Es saprotu.
Tavs tēvocis ir tā kartīte, kas dod tev padomus.
- Prieks iepazīties, tēvoci Kartīte! - Protams.
Bet padoms ir lielisks.
Pielāgosimies un izmantosim situāciju pēc iespējas labāk!
Un, kā tagad saprotam,
kad gribi atgādinājumu tam, ka mūsu draudzību novērtēju,
tad sev aplaudē!
Paldies, Gobo.
Dēls,
es atcerējos trešo lietu.
Atnākšu, kad varēšu, draugs.
- Atā! - Atā!
Fragli neprot...
lidot.
Jā, neprot lidot.
Vai tas izklausās pareizi?
Jā, varbūt peldēt. Varbūt viņi neprot peldēt.
Varbūt man vēl jāieēd lazanja.
Kā lai tiekam no šejienes ārā un atgriežamies sacensībās?
Ei!
No tās alas nāk forša skaņa.
Vai apskatīsimies?
Vemblij, tā ala ir mums aiz muguras, bet finiša līnija - priekšā.
Pietiek mētāties pa vējam!
Tu teici to jau iepriekš, bet es to nemaz nedaru.
Es tikai cenšos visu ieraudzīt tā, kā ir tagad, nevis tā, kā bija agrāk.
Saproti - viss mainās.
Varbūt mums jābūt elastīgiem.
Es esmu elastīga.
Iespaidīgi, bet es runāju par ko citu.
Man patīk, ka zināms ir ceļš
Ja tas ir tas pats, tad es nezaudēšu
Zināms ir, kurp tas ved
Ir loki un līkumi pierasti
Ja atveram sirdi Un atveram prātu
Tad mezglus mēs Atpiņķēt varam sākt
Ir reizes, kad dzīvei Jāpielāgojas
Bailes jāatmet ir Jāiet, ceļš mūs kurp ved
Mūs dzīves ceļš tad vadīs Kas zin', kas priekšā būs
Ir jābūt atvērtam Visam jaunajam
To, kurp iesim Lai izlemj vējš!
Ej savu ceļu Un atpakaļ neskaties!
Tevi zvaigznes nepametīs Vējš mājās aizvedīs
Nu, tikai domāju, ka...
Zinu - grūti beigt šaubīties
Bet ieelpo dziļi Un tad redzēs, kā ies
Ir dažreiz jāuzticas Visumam
Kas zina, kas mums priekšā Vai aiz līkuma?
Mūs dzīves ceļš tad vadīs Kas zin', kas priekšā būs, jā
Ir jābūt atvērtam Visam jaunajam
To, kurp iesim Lai izlemj vējš!
Ej savu ceļu Un atpakaļ neskaties!
Lies zvaigznes gaismu Ceļā tavā
Vējš mājās aizvedīs
Varbūt zināms nav ceļš
Bet, ja iesi, kur sirds ved Tu nezaudēsi
Nezinām, kurp tas ved
Bet es vienumēr būšu Tev blakus
- Oho! - Jā!
- Skaisti. - Jā!
Es tik ļoti gribēju skriet pa veco maršrutu,
ka mēs burtiski iestigām.
Bet tavs ceļš mums parādīja visu šo.
Neļaujiet tai brāzmiņai aizbēgt!
Vai jūs to dzirdat?
Šķiet - vējš mums stāsta, ka tuvojas.
Jā. Nu mēs zināsim, kur uzstādīt turbīnu, lai iegūtu vēja enerģiju.
Kas par komandu!
Es mīlu savu komandu.
- Arhitekts bāzei. - Bāze klausās.
- Es mīlu savu parūku. Tas ir, komandu. - Sapratu.
Bet parūka izskatās ļoti labi, vai ne?
Jā.
- Tā, kurp tagad, Vembl? - Es nezinu.
- Tur izskatās forši. - Jā!
Tas nav mans parastais maršruts, tāpēc jā.
Lai notiek!
- Vemblij! Tas bija lieliski. - Jā.
Un nu esam atpakaļ uz ceļa.
- Domāju - vēl varam uzvarēt. - Jā!
Ak te tu esi, Reda.
Esmu te uz lielo finišu.
Šis ir ideāls leņķis, lai redzētu tavu seju.
Jā!
Un izskatās, ka mums ir uzvarētājs.
- Mokija Fragla! - Ko?
- Paldies. - Mokij!
Tu pat nemēģināji sacensties, bet uzvarēji?
Tas ir...
- perfekti! - Perfekti!
Nu, es neteiktu, ka uzvarēju.
Lai gan tā varētu teikt, jo es uzvarēju!
Jā! Mīļo fraglu mammīt!
Ko...
Laikam uzvara atklāj mani no citas puses.
Jā, tas ir kas jauns. Bet man patīk.
Jā!
Vai nav jauks brīdis?
Es zinu - esmu jaukais Berijs Blūberijs!
Izcili spilgti komentāri šodien, Berij.
Ceru, ka pievienojoties tev šo dienu nesabojāju.
Nu, bija jāpielāgojas,
bet patiesībā bija jauki būt divatā.
Tev nav jāsaka pretējais - tā ir mana pazīme.
Paskat tik, Zobiņ! Esi ar kādu sadraudzējies.
Un tā nebūtu noticis, ja būtu iepriekšējais grafiks.
Redzi? Dažreiz ir jāizmanto jaunas iespējas.
Gribi pateikt man "čau"?
Ei! Ko tu... Zobiņ!
Nu, Mokij,
izskatās, ka mums abām ir kaut kas par piemiņu no šī Griez-vērs-tona.
Hei!
Vai gribat uzspēlēt spēli, ko mēs ar Vembliju izgudrojām?
To sauc "Kā to spēlē?".
Labi. Kā to spēlē?
Jā! Tu saprati.
- Tieši tā! - Jā!
Tā, Būber! Tava kārta.
Zini ko?
Mans ārsts teica, ka plecu vēl nedrīkstu piepūlēt.
- Tiešām? - Nē.
- Vispār es viņam teicu, ka to var darīt. - Ko?
Tu ko!
Ko...
Tulkojusi Inguna Puķīte