Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Strādā - rūpes zūd
Dejosim mēs citu dienu
Lai fragliem labi skan!
- Mēs - Gobo. - Mokija.
- Vemblijs. - Būbers.
Reda.
Junior!
Sveiks!
Mans redīss!
Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Pie mums Fraglrokā.
Labrīt, draugi!
Vai vēl kāds šonakt slikti gulēja?
Būber, tu tāds kluss.
Mokij?
Mēs esam te.
Cik neveikli! Čau, Ronda!
- Visu labu, Ronda! - Atā!
Mokij, vai jūties labi?
Protams, protams.
Tikai es pēdējā laikā slikti guļu.
Mokij, vai tevi ietekmē atlikušās vēja brāzmas?
Nē. Man viss kārtībā.
Kas jauns? Kā jums iet?
Nu, jebkurā gadījumā -
vai zināt, kad es vairāk jūtos kā fragls?
Kad kliedz "oliņ, boliņ, džimpiņ, rimpiņ" un trīsreiz novicini asti?
Protams.
Bet es drīzāk domāju, ka mums būtu jāatjauno 30 minūšu darba nedēļa.
Jā. Nekas dvēseli nedziedē tik labi kā smags darbs.
Tas varētu mūs atspirdzināt.
Labi. Ķersimies pie darba!
Jā, labi. Aiziet!
Kad piecelies no rīta
Uz darbu saposies
Fragli nekad neslaistās
Tie neizvairīsies
Darbs jau tevi gaida
Un darbs ir jādara
Ir ping-pong spēle jāspēlē
Un dziesmas jādzied ar
Darbiņš, darbiņš, darbiņš, darbiņš
Es pastāstīt jums gribu Kāds pienākums ir man
Es audzēju un novācu Mums redīsus, jā gan
Atcerieties, ka mans darbs
Ir vientuļš, garlaicīgs
Es peldu, lecu, plunkšķinos
Lai ūdens būtu tīrs
Darbiņš, darbiņš, darbiņš, darbiņš
Kad es vēl biju maziņš Mans tētis klejoja
Mamma teica: "Mājās, dēls Tev nebūs darbiņa
Ej, kurp domā doties Pēc tam mājās nāc!
Ej pēti plašo pasauli Un darba gaitas sāc!"
- Tas būs tavs - Darbiņš, darbiņš, darbiņš, darbiņš
Darbiņš, darbiņš, darbiņš, darbiņš
Man garlaicīgs darbs patīk Garlaicīgs, cik var
Tāds darbs, kas velkas ilgi Un tad vēl ilgāk ar
Tas darbs, ko gribu darīt Vai varbūt tomēr ne
Ir kaut kas tāds, ko dara Bet varbūt arī ne
Tas būs tavs Darbiņš, darbiņš, darbiņš, darbiņš
Darbiņš!
- Paskatieties! - Uz ko?
Es jau grasījos sacīt.
Mums ir izdevies no dūzermietiem izgatavot vēja zvanus.
Sāciet!
Lieliski, Šķelttapa!
Ar šiem zvaniem mēs spēsim sekot līdzi vēja brāzmām,
lai zinātu, kur uzstādīt turbīnu enerģijas ieguvei.
Tā tik turpini!
Nekavējoties sākt projektu "Vēja zvani"!
Atvainojiet! To varat beigt.
- Ak vai! - Es būtu varējis turpināt.
Darbiņš, darbiņš, darbiņš, darbiņš
Zināt? Es tiešām jūtos labāk.
Ir jauki darīt darbu un izbaudīt alu mierīgo klusumu.
Kas tad tas?
Ei! Vai jums viss labi?
Kas? Kas tad...
Nē! Nabadziņš!
Tevi droši vien apgāzis briesmīgais vējš.
Neuztraucies!
Mokija par tevi parūpēsies. Jā.
Vai nāksi dzīvot pie manis un manas draudzenes?
Cik mums būs jautri!
Vai tev patīk joga?
Tev noteikti ļoti labi izdodas koka poza.
Dūzermietu zvani numur 78 ir pabeigti.
Atgriežos bāzē.
Darbiņš, darbiņš, darbiņš...
Nespēju izmest to dziesmu no galvas.
Darbiņš, darbiņš, darbiņš, darbiņš
Vēl vienu šeit!
Prieks, ka tev šķiet smieklīgi.
Bet man šo modeli vajag prezentācijai par vēja enerģiju.
Doktorantus uzaicināja
pieteikties mācīt vidusskolā, un es teicu jā.
Patiesībā kliedzu: "Es!"
Vienmēr pārcenšos.
Bet es uztraucos.
Jāiedvesmo nākamās Doku paaudzes. Tā ir liela atbildība.
Lai nu kā, izmēģināsim turbīnu!
Nu kas!
Tā. Jākoncentrējas.
Ei, kas tā par skaņu?
Mans telefons?
Tavs telefons?
Vai Šimelfinijas kundzei ir vēja zvani?
Nav!
Vai, sienas gan ir plānas!
Tā. Pie darba!
Tiklīdz noskaidrošu, no kurienes nāk tā skaņa.
Uzmanību!
Gribu jūs ar kādu iepazīstināt.
Mokij, kas tas tāds ir?
Izskatās pēc naktī ziedošā dzeltenlapu nāvesauga.
Spēja pārnēsāt baktērijas - vēl jānoskaidro.
Jā, es šo to zinu no botānikas.
Ko? Vai fraglam nevar būt cita hobija kā mazgāšana un vārīšana?
Viņš bija vientuļš un bēdīgs. Viņu bija izrāvis tas šausmīgais vējš.
Vai viņš nav burvīgs?
Tas atkarīgs no tā, ko tu sauc par burvīgu.
Atpakaļ!
Un kā viņu sauc?
Es nezinu.
Man patīk izdomāt vārdus.
Krekls.
Zināt ko? Pajautāšu alai.
Lenfords.
Tieši tā! Tas pēkšņi ienāca man prātā - blam!
Visums, vai ne?
Tev patīk, Lenford?
Tā. Iestādīsim tevi, ja?
- Turi! - Ko?
- Nu, ko tu... - Ātrāk!
Mana biezzupa! Ko...
Tajā.
Nu tas katls ir piesārņots. Vari to paturēt pavisam.
Nāc! Apskatīsim tavas jaunās mājas!
Ir jauki, ka Mokija par kādu rūpējas,
bet tu Mokiju pazīsti.
Ceru, ka viņa nepārspīlēs.
Mokij, ko tu dari?
Lenfordam bija grūti aizmigt,
tāpēc izmēģinu gonga meditāciju.
Tā ir skaļa, bet ļoti iedarbīga.
A-ha. Nu, galvenais, lai Lenfordam labi nāk miegs.
Cik mīļš!
Palūdzu, lai Pogijs dažas stundas paspēlē un viņu iemidzina.
Darbiņš, darbiņš, darbiņš, darbiņš
Jaunas dienas spēcīgais aromāts.
Pag! Tas esmu es.
Ceļu karalim!
Man jātrenējas cīnīties ar iebrucējiem, kas grib sagrābt manu karalisti.
Kādiem iebrucējiem?
Pirmkārt jau fragliem.
Un citiem.
Mans Pā teica: neviens nespēj pretoties karalim
ar tik superīgu koordināciju kā man.
- Nu labi. - Es to izdarīju tīšām.
Labrīt, mani redīsiņi!
Īpaši tu, mazā Džeraldīna.
- Jūs, kaitnieki, es darīšu tā! - Ei! Acumirkli!
- Kas ir šie? - Un šitā! Es parādīšu...
- Pā, tev jāredz. - Dabūsiet šo un to.
- Pā! - Jūs man dabūsiet trūkties...
- Pā! - ...kaitnieki un laupītāji.
Mokij!
- Tu esi. Esi. - Mokij!
Mokij!
Ei! Tu pati mūs ataicināji šurp gleznot.
Jā!
Atvainojiet!
Es tikai uztraucos, ka Lenforda pods sasveras.
Izskatās taisns.
Bet varbūt sasveros es.
Ai, nē!
Ar tevi viss kārtībā. Ar Lenfordu - kārtībā.
Sāksim taču gleznot!
Cik mīlīgs!
Labi, atvainojiet!
Tā. Dariet visi tieši tā, kā darīšu es.
Jā!
Ak nē!
Labi. Tā.
- Ak nē! - Ak nē!
Nu, lieliski! Prieks, ka atnācu.
Atvainojiet! Lenfords izskatās izsists no līdzsvara.
Šķiet, viņam vajag vēl vienu akmeni. Tā...
- Fraglu apspriede! - Jā!
Es jums saku - kopš te ir tas augs...
- Jā. - ...Mokija ne par ko citu nedomā.
Nu, jūs Mokiju pazīstat.
- Kad viņa aizraujas, tad aizraujas. - Jā.
Vai atceraties, kad viņa stāvēja uz galvas?
Mokij!
Prieks, ka tev tas patīk, bet pagājušas septiņas dienas.
Tu apgrūtini satiksmi.
Bet šoreiz kaut kas šķiet citādi, ne?
Ei, draugi!
Man taisnība. Lenfords ir izsists no līdzsvara.
Emocionāli.
Domāju - viņš jūtas atstāts novārtā.
Tāpēc mēs uztaisīsim pašbildi.
Jā, jā. Un...
Izskatās labi. Jā!
Malacis, Lenford.
Tā, ir labi. Jā, kārtībā.
Un zvani numur 831 ir piekārti.
Vēl strādāju pie zvaniem numur 832.
Kā tiksi no turienes lejā?
Domāju, ka zvanu skaņas nāk no lejas.
Un jā - man ir stetoskops.
Mana iesauka ir Doka. Es drīkstu.
Pag, ko? Nevar būt!
Tās nāk no tā cauruma?
Tur iekšā kaut kas notiek.
Man tur jātiek. Tūlīt.
Un aizmuguri.
- Mokij! Vai panāksi uz brītiņu? - Jā?
Protams. Tikai nolikšu Lenfordu diendusā.
Labi. Laiks uz čučumuižu, Lenford.
Mokij, domāju - tas ir labi, ka rūpējies par Lenfordu.
- A-ha. - Skaties uz mani!
Uz mani. Koncentrējies! Nopietni. Es par tevi uztraucos.
Par mani? Kāpēc?
Šķiet - kopš te ir Lenfords,
tu par daudz pievērsies viņam.
Kāpēc tu tā saki?
Nu...
Tu esi podā? Ko tu dari?
Gribu izprast, ko Lenfords jūt,
tāpēc izbaudu augsnes dzīves priekus.
Mokij!
Tā mēs vairs nevaram dzīvot.
Par ko vispār ir runa?
Tu esi apsēsta ar to augu.
Viņu sauc Lenfords!
Un runa ir par to, lai viņš justos droši.
Ja tu tā vairs negribi dzīvot,
tad nedzīvo!
Mēs ar Lenfordu iesim dzīvot citur.
Ejam, Lenford!
Mokij, tev nav...
Pēdējie zvani numur 924 ir piekārti.
Labi. Visi zvani ir piekārti. Sāksim izsekot vēju!
Man jāsaka - viss norit ideāli.
Cik labi! Esmu izbadējies.
Pag! Kāpēc tu ēd tos?
Ēd celtnes!
Ko? Kādas celtnes?
Sasodīts!
Dramatiski augsta trauksme!
Šķelttapa, kāpēc viņi ēd zvanus?
Tāpēc, ser, ka biju tik ļoti pievērsusies šim projektam,
ka aizmirsu būvēt arī celtnes.
Šķelttapa!
Ir normāli pievērst uzmanību kaut kam jaunam un aizraujošam,
bet ne jau uz visa pārējā rēķina.
Tā gan ir jauka rācija!
Tik smalka un jauna, ar pogām.
Bet... Par ko mēs runājām?
Nu, ja mūs negrib manā alā, dzīvosim tavējā.
Lenford, tikai mēs abi.
Varbūt tīk man tavas asās lapas
Varbūt zobiņi pastrupie
Bet zinu, ka tu esi draugs man nu
Un tas ir galvenais, cik saprotu
Un tik viena problēma Pārāk labi draugi mēs
Papildinām otru
Jo tu un es Viss, kas vajadzīgs
Mēs esam pāris saskanīgs
Uz mūžu draugi mēs labākie
Mums citus nevajag
Un es un tu Nav te pārsteigumu
No viena otru nu mūs neatraut
Uz mūžu draugi mēs labākie
Mums citus nevajag
Zini, Lenford? Es jūtos tāpat.
Jā! A-ha. Jā. Jā.
Jā, izpaudies!
Jo tu un es Viss, kas vajadzīgs
Mēs esam pāris saskanīgs
Uz mūžu draugi mēs labākie
Mums citus nevajag
Es pati nebūtu pateikusi labāk.
Citus nevajag
Pag, Mokija vienkārši aizgāja?
Jā.
- Vai paņēma līdzi uzkodas? - Nē.
Nē!
Draugi, es uztraucos. Kas ar viņu notiek?
Varbūt tiešām viņu ietekmē vējš.
Tātad viņa domā par Lenfordu, lai nedomātu par vēju.
Tātad, lai nedomātu par vēju, viņa domā par Lenfordu.
Jā, to mēs sapratām.
- Bet prieks, ka seko līdzi. - Jā.
Tad kā lai viņu no tā izraujam?
Nu...
Ei, varbūt kāda ideja būs tēvoča Meta pēdējā pastkartē.
Pieļaušu izņēmumu tikai šoreiz, jo man to vajag.
- Vienreiz. - Jā.
"Sveiks, brāļadēl Gobo!"
Nesen es nonācu ļoti interesantā alā:
dumjo radību pētniecības akadēmijā.
Viņu klases telpā bija vislabākais aprīkojums,
bet nabaga dumiķi nesaprata, kā to lietot.
Tev vajag palīdzību.
Viens topošais pētnieks iestrēga grimstošās zemes simulatorā.
Viņam par laimi, tur biju es un parādīju, kā jārīkojas.
Nē. Skaties un mācies!
Redzi? Tas ir viegli.
Visu atlikušo dienu pavadīju, daloties savās zināšanās.
Par to, kā pieradināt čūskas...
Kā no šī var tikt ārā?
...kā ļaut sevi nēsāt uz rokām...
Paldies.
...un kā no sarežģītām situācijām izkļūt mierīgi un loģiski.
Kur es esmu? Šī ala smird.
Ei!
Ļoti labi. Pārbaudījums izturēts.
Mana pieredze jaunajiem pētniekiem šķita ļoti vērtīga.
Un kā viņi mani cienīja!
Redzi, dažreiz kādam vari palīdzēt,
vienīgi parādot, ka to esi piedzīvojis arī tu.
Ei!
"Un tā es nosūtu lietu, kas palīdzēs Fraglroku uzlabot.
Tas ir jauns līdzeklis, ar ko izvilkt citus no grūtas situācijas: ķerene.
Ar sveicieniem - tēvocis Ceļotājs Mets."
Izskatās pēc milzu zeķes.
"P. S. Ja kāds saka, ka tā izskatās pēc milzu zeķes,
atbildi, ka tā ir daudz kas vairāk."
Fui!
Par laimi, man ir pārnēsājamais attīrīšanas akmens.
Tā. Tavs tēvocis ir atsūtījis zeķi. Pati vainīga, ka domāju - viņš palīdzēs.
Nē, Reda! Vai nesaproti?
Viņš pateica, ka ar Mokiju jārunā tādam, kurš ir piedzīvojis to pašu.
Tādam, kurš pats ir mazinājis savu satraukumu ar apsēstību.
Vai mēs tādu pazīstam?
Ko?
Un tad es sapratu, ka spēju sagaršot krāsas.
Vai ne!
Sveiks, Būber!
Ja tevi atsūtīja man pakaļ, vari par to aizmirst.
Esmu pievērsusies Lenfordam.
- Es to pilnīgi saprotu. - Un, lai vai ko tu...
Pag, saproti?
Ir vieglāk pievērsties tam, ko var kontrolēt.
Vai atceries? Mums bija alastrīce, un, tiklīdz tā beidzās,
es metos mazgāt veļu.
Es berzu un berzu,
un berzu, un berzu, un berzu, un ber...
Jā, es saprotu. Tu berzi daudz, jā.
Jā! Es berzu tik ļoti, ka visa mana ala bija pilna ar burbuļiem.
Es biju iestrēdzis.
Vai atceries, kurš mani no tā izrāva, Mokij?
- Kurš? - Tu.
Un man to vajadzēja.
Nav slikti atzīt, ka ir slikti.
No tā brīža vairs nebūs tik slikti.
Būber! Man ir slikti.
Tas vējš mani tiešām pārbiedēja,
tāpēc es pievērsos Lenfordam, lai par to aizmirstu.
- Un nu man liekas, ka grimstu. - Nu, labi, ka to apzinies,
- jo tu burtiski grimsti. - Es zinu.
Ir sajūta, ka burtiski grimstu. Pārnestā nozīmē.
Nē. Burtiski! Tu stāvi uz grimstošās zemes.
Ātri! Ķeries pie ķerenes!
- Pie kā? - Ķeries pie zeķes!
- Labi. - Tā.
Labi.
Ak nē! Es slīdu.
- Neuztraucies, Mokij! - Esam klāt.
Jā! Ķeramies klāt! Velkam!
Aiziet!
Gandrīz ir.
Liels paldies. Tas bija ļoti baisi.
- Tas bija ļoti baisi. - Jā.
Man būs kaut kam jāpievēršas, lai nomierinātu nervus.
Re, kas ir netīrs.
- Beržu, beržu, beržu. - Būber!
- Dabū, kaitniek! Tu, iebrucēj! - Pā!
- Nekad vairs nenāc uz manu pasauli!
- Tas nu ir... - Manu mīļo karali!
Jā, mana dārgā?
Tavs dēls visu dienu lūdz, lai pievērs viņam uzmanību.
Tev jārunā skaļāk, puika.
Pā, re, ko es atradu.
- Zemenes. - A-hā! Es zināju, ka iebrucēji ir klāt.
Ar tām apaļajām ačelēm un sarkanajiem vaigiem, un zaļajām ķiverēm.
Malacis, dēls!
Zemenes iebrūk mūsu dārzā.
- Tiksim no tām vaļā! - Jā.
Mani zēni satuvinās.
Nu viss! Pagatavošu zilā siera saldējumu.
Nu, es neko neredzu.
Neko nedzirdu.
Es neesmu pabeigusi turbīnas modeli. Un esmu iestrēgusi.
Jā, cik smieklīgi! Varbūt palīdzēsi?
Zobiņ! Es tā satraucos par bērnu mācīšanu,
ka pavisam aizrāvos ar to, kas nu tas bija.
Bet zini ko?
Es pieteicos mācīt ne bez iemesla.
Es gribu kaut ko izmainīt.
Un, iesprūdusi sienā, to neizdarīšu.
Paldies, ka mani izvilki!
It kā tajā caurumā notiktu kas interesants!
Vai tev ir plāni?
Te lejā.
Tie ir jaunākie plāni.
Reda! Es visu laiku domāju: "Ja nu tas vējš aizpūš mani?"
Nu, tad es būtu kopā ar tevi.
Un, ei, mēs varam Lenfordu apciemot, kad vien gribi.
Viņš nemaz nav tik slikts.
Man prieks, ka tu tā domā.
Jo Lenfords dzīvos pie mums.
Ārā pie mūsu loga.
Vareni.
Čau, Reda!
Feini. Vai ne, Lenford?
Tulkojusi Inguna Puķīte