Dans bekymringene vekk Uro er for en annen dag
La musikken spille Nede i Fraggelberget
Jobb bekymringene vekk Dansing tar vi en annen dag
La fragglene leke
- Gobo. - Moki.
- Vembi. - Bober.
Vips.
Junior!
Hallo!
Reddiken min.
Dans bekymringene vekk Uro er for en annen dag
La musikken spille Nede i Fraggelberget
De Freggels: terug naar de grot
Nede i Fraggelberget.
God morgen, venner.
Er det noen andre som sov dårlig i natt?
- Bober, så stille du er. - Moki?
Vi er her borte.
- Pinlig. Hei, Randi. Vi ses, Randi. - Ha det.
Moki, er alt i orden?
Absolutt, absolutt. Jeg bare har ikke sovet så godt i det siste.
Moki, kan det være restvindkastene som plager deg?
Nei. Jeg har det bra. Hva skjer? Hvordan går det med dere?
Vet dere hva som får meg til å føle meg mer som mitt fragglete jeg?
Å rope "virre tirre pirre papp" og slå med halen?
Ja. Men jeg tenkte at vi bør begynne med vår halvtimes arbeidsuke igjen.
Ja. Slit og strev er den beste balsam for sjelen.
Det kan være foryngende.
Ok, vi begynner å jobbe!
Ja, kom igjen!
Våkner opp om morgenen Og så på jobb, helt topp
Fraggler driver aldri dank
Fraggler stiller opp
Og dagens plikter venter
Og plikter må bli gjort
Leker, spill og masse gøy Og allting med en sang
Jobbe, jobbe, jobbe
Og nå skal jeg fortelle Om jobben min du ser
Med mye slit og sanking Og reddiker og mer
Men har du glemt min faste bragd? Se, det var ikke pent
Jeg stuper i det, varsko her Og holder vannet rent
Jobbe, jobbe, jobbe
Da jeg var liten baby Dro pappa verden rundt
Mamma, hun sa: "Gutten min, å jobbe er ikke sunt"
Du må ut og reise og bli klok og vis
Så kom deg ut, oppdag, kom hjem Og ta med rosa is
- Så må du jobbe - Jobbe, jobbe, jobbe
Jobbe, jobbe, jobbe
Gi meg noe kjedelig En jobb som er helt gørr
En jobb som varer altfor lenge Lenger enn den bør
En jobb jeg tror jeg liker Eller er jeg sær?
Det er noe man kan jobbe med Eller helst la være
Så skal du jobbe, jobbe, jobbe
Jobbe, jobbe, jobbe
Jobbe!
- Se, sjef. - På hva?
Jeg skulle til å si det. Vi har klart å lage vindklokker av doserpinner.
Kjør på!
Godt jobbet, Splittpinne!
Med disse vindklokkene kan vi følge vindkastene
så vi vet hvor turbinen skal stå for å gi Berget strøm. Fortsett sånn!
Iverksett prosjekt vindklokker omgående!
Unnskyld, det holder.
Jeg kunne ha fortsatt.
Jobbe, jobbe, jobbe
Jeg føler meg bedre.
Det er fint å jobbe og ta inn hulenes beroligende fred.
Hva var det?
Hallo? Er alt i orden?
Hva? Hva er...
Å nei. Stakkars deg.
Den fæle vinden fikk deg nok til å velte. Slapp av.
Moki skal ta seg av deg. Ja. Vil du bo hos meg og vennen min Vips?
Vi skal ha det kjempegøy!
Liker du yoga?
Du er nok veldig god på tre-stillingen.
Doserpinne-vindklokke nummer 78 er på plass. Tilbake til basen.
Jobbe, jobbe, jobbe
Jeg får ikke sangen ut av hodet.
Jobbe, jobbe, jobbe
Bare en til her.
Fint det er morsomt, men modellen må bli ferdig til havvind-presentasjonen.
De ba om en frivillig til videregående skole, og jeg sa ja.
Faktisk ropte jeg: "Meg, meg, meg!" Alltid et dydsmønster.
Men jeg er nervøs.
Å inspirere en ny generasjon Doc-er er mye press.
Uansett, vi prøver turbinen.
Kom igjen.
Jeg må bare holde fokus.
Hei, hva er den lyden? Telefonen min? Telefonen din?
- Har fru Glinsefinn satt opp vindklokker? - Nei!
Wow, disse veggene er tynne.
Ok. Jobbe videre. Når jeg har funnet ut hvor lyden kommer fra.
Alle sammen, jeg har en dere må hilse på.
Moki, hva er det der?
Ser ut som en nattblomstrende gullbladet dødsrot.
Basillbærende evne: ukjent.
Ja, jeg kan litt botanikk. Kan jeg ikke ha andre hobbyer enn klesvask og matlaging?
Jeg fant ham alene og trist. Han ble veltet av den grusomme vinden.
- Er han ikke en søtnos? - Spørs hva du mener med søtnos.
Vekk! Vekk!
Hva heter han?
- Jeg vet ikke. - Jeg liker å gi ting navn!
Skjorte.
La meg spørre hulen.
Ludolf. Der har vi det! Det bare kom til meg med et bang.
Universet, eller hva? Liker du det, Ludolf?
Ok, nå setter vi deg i en potte.
- Her. - Hva?
- Hva er det du... - Skynd deg!
Suppa mi.
Inn der.
Nå er gryta infisert. Du kan beholde den for godt.
Kom, Ludolf. La oss se ditt nye hjem.
Fint at Moki tar seg av et levende vesen, men du kjenner Moki.
Håper det ikke går for langt.
Moki, hva er det du driver med?
Ludolf sliter med å sove, så jeg prøver litt gongong-bølge-meditasjon.
Det bråker, men det funker godt.
Så lenge Ludolf får seg en god natts søvn...
Så søt.
Jeg ba Pogi om å spille Ludolf i søvn de neste timene.
Jobbe, jobbe, jobbe
Den friske duften av en ny dag.
Vent, det er bare meg.
Rydd vei for kongen.
Jeg må øve på å nedkjempe angripere som vil plyndre kongeriket mitt.
Hvilke angripere?
Fraggler, for eksempel.
Og andre.
Pappa sa at de ikke har en sjanse mot en konge med super koordinasjon, som meg.
- Ok. - Det var med vilje.
God morgen, mine små reddiker.
Særlig til deg, lille Gjertrud.
- Slyngler. - Hei. Vent nå litt.
- Hva er disse? Pappa, kom og se. - Jeg skal vise... Ta den og den.
- Pappa! - Når jeg får se deg, skal jeg...
- Pappa. Pappa. - Slyngler og tyveradder.
Moki. Moki. Moki.
- Du er det. Du er det. - Moki. Moki.
Moki!
Hallo! Det var du som inviterte oss til å komme og male.
- Ja. - Unnskyld, unnskyld.
- Jeg bare frykter at Ludolfs potte bikker. - Han virker balansert.
Med mindre jeg bikker!
Å nei.
Det går bra med deg. Det går bra med Ludolf. La oss male.
Så søt.
Greit, beklager det der. Ok, gjør nøyaktig det samme som meg.
Ja.
Å nei!
Greit. Ok.
- Å nei! - Å nei!
Flott. Så glad for at jeg kom.
Beklager, men Ludolf ser så ubalansert ut. Han trenger en stein til. Skal vi se...
- Fraggelsamling. - Ja.
Helt siden den planten kom hit...
- Ja. - ...har ikke Moki tenkt på annet.
Dere kjenner Moki.
- Hun går helt inn for ting. - Ja.
Husker dere da hun likte å stå på hendene?
Moki? Fint du har det gøy, men det har gått sju dager.
Du har blitt en fare for trafikken.
Men det er noe som føles annerledes denne gangen.
Hei, dere? Jeg hadde rett. Ludolf er ubalansert.
Følelsesmessig.
Jeg tror han føler seg utelatt.
Så vi skal ta en selfie.
Jepp, jepp. Og...
Ser bra ut. Ja. Godt jobbet, Ludolf.
Ok, det er bra. Ja. Ok.
Og vindklokke nummer 831 er oppe.
- Jobber fortsatt med vindklokke 832. - Hvordan skal du komme deg ned?
Jeg tror lyden kommer herfra et sted.
Ja, jeg har stetoskop. Kallenavnet mitt er Doc. Jeg får lov.
Vent, hva? Er det mulig?
Kommer lyden fra hullet?
Det er noe som foregår der. Jeg må komme meg inn. Nå.
- Så tar vi ryggen. - Moki, kan jeg låne deg litt?
Ja, Ludolf skal bare ta en blund.
Flott. Tid for en liten blundeblund.
Moki, det er fint at du tar deg av Ludolf. Se hit, er du snill.
Se hit. Fokuser.
Jeg mener det. Jeg er bekymret for deg.
For meg? Hvorfor det?
Helt siden Ludolf kom hit,
fokuserer du for mye på ham.
- Hva får deg til å si det? - Vel...
Er du i en potte? Hva driver du med?
Jeg ville forstå hva Ludolf føler,
så jeg omfavner gleden av å leve i jorden.
Moki! Vi kan ikke ha det slik lenger.
Hva er det dette handler om?
Du er besatt av den planta!
Han heter Ludolf! Og det handler om å gi ham trygghet.
Vil du ikke leve sånn lenger, så trenger du ikke det!
Ludolf og jeg kan bo et annet sted. Kom, Ludolf.
Moki, du trenger ikke...
Siste klokkespill, nummer 924, er oppe!
Ok. Alle klokkespillene er oppe. Nå begynner vi å overvåke vinden!
Dette går helt perfekt.
Takk og pris. Jeg er skrubbsulten.
Vent! Hvorfor spiser du de der?
Spis bygningene!
Hva? Hvilke bygninger?
Å, spiker.
Dramatisk forhøyet alarm! Splittpinne, hvorfor spiser de vindklokkene?
Jeg var så fokusert på prosjekt vindklokker
at jeg glemte å bygge bygninger.
Å, Splittpinne. Det er normalt å følge med på noe nytt og spennende,
men ikke på bekostning av alt annet.
For en fin walkietalkie. Så stilig og ny med masse knapper.
Hva var det vi snakket om?
Hvis vi er uønsket i hulen min, får vi bo her i din.
Ludolf. Bare oss to.
Om det er stilken din, vet ikke jeg Eller tennene, søte og små
Jeg bare vet at du er snill mot meg Og det er alt jeg trenger akkurat nå
Vi prater og vi ler Er så gode venner at du fullfører mine...
Før var det meg, men nå er det vi
Vi synger i glassklar harmoni
Før var jeg én, men jeg fikk en venn Så nå er vi to
Og du og jeg har vårt paradis
Der henger vi sammen med de bredeste glis
Før var jeg én, men jeg fikk en venn Så nå er vi to
Vet du hva? Jeg føler det samme.
Ja. Ja. Å ja.
Ja, gjør det tydelig!
Før var det meg, men nå er det vi
Vi synger i glassklar harmoni
Før var jeg én, men jeg fikk en venn Så nå er vi to
Kunne ikke sagt det bedre selv.
Nå er vi to
- Vent, så Moki bare dro? - Jepp.
- Tok hun med niste? - Niks.
Nei!
Jeg er bekymret. Hva er det med henne?
Kanskje vinden faktisk plager henne.
Så hun fokuserer på Ludolf for ikke å fokusere på vinden.
Istedenfor å fokusere på vinden, fokuserer hun på Ludolf.
Vi fikk med oss det.
- Men bra du skjønner det. - Ja.
Hvordan får vi henne ut av det?
Kanskje det er en idé i det siste kortet fra onkel Mac.
Jeg gjør et unntak for en gangs skyld, siden det er krise.
- Én gang. - Ja.
"Kjære nevø Gobo..."
Jeg snublet nylig over en interessant hule.
En utforskerskole for snåle skapninger.
Klasserommet var fullt av topp utstyr,
men snålingene ante ikke hvordan det skulle brukes.
Du trenger hjelp.
En håpefull utforsker sto fast i en synkehull-simulator.
Heldigvis viste jeg ham hvordan det gjøres.
Nei, nei. Se og lær.
Se. Det er lett.
Jeg brukte resten av dagen på å dele min kunnskap.
Hvordan man temmer slanger...
Hvordan kommer jeg meg av denne greia?
...hvordan man løftes opp av sine beundrere...
Takk. Takk.
...og hvordan man kommer seg ut av kniper med ro og logikk.
Hvor er jeg? Denne hulen stinker. Hei!
Godt jobbet. Bestått.
Min erfaring var uvurderlig for de unge utforskerne.
Og som de respekterte meg.
Iblant kan man bare hjelpe noen ved å vise dem at man har vært der selv.
Hallo?
"Så jeg har lagt ved en artefakt som kan forbedre Berget.
En ny måte å løfte utforskere ut av kniper på. Gripeflaffen.
- Kjærlig hilsen onkel reisende Mac." - Ser ut som en svær sokk.
"PS: Hvis luefyren sier det ser ut som en svær sokk,
så si at det er mye mer enn det."
Fysj! Heldigvis har jeg med meg dekontamineringssteinen min.
Så onkelen din sendte en sokk. Min skyld at jeg trodde han kunne hjelpe.
Nei, Vips, skjønner du ikke? Han sa at en som har erfaring
med det Moki går gjennom, må snakke med henne.
En som vet hvordan det er å dempe sin uro ved å være besatt av ting.
Kjenner vi en som er sånn?
Hva?
Det var da jeg innså at jeg kunne smake farger.
Jeg vet det!
Hallo, Bober.
Hvis Vips sendte deg, kan du glemme det. Ludolf er fokuset mitt nå.
- Jeg skjønner deg. - Og samme hva du...
- Vent, gjør du det? - Lettere å fokusere på ting man kan styre.
Husker du hvordan jeg etter huleskjelvet kastet meg over klesvasken?
Jeg skrubbet og skrubbet og skrubbet...
Jeg skjønner. Du skrubbet mye.
Ja. Jeg skrubbet så mye at hele hulen min ble fylt av bobler.
Jeg satt fast. Og husker du hvem som fikk meg ut, Moki?
- Hvem? - Du.
Og det trengte jeg. Det er greit å innrømme at du ikke har det greit.
Det er da det begynner å bli greit.
Bober, jeg har det ikke greit. Vinden skremte meg veldig,
så jeg fokuserte på Ludolf for å glemme den.
- Nå føles det som om jeg synker. - Bra du gjenkjenner det,
- for du synker bokstavelig talt. - Ja!
Som om jeg bokstavelig talt, billedlig, synker.
Nei, bokstavelig talt! Du står i synkejord.
Ta tak i gripeflaffen.
- Hva for noe? - Ta tak i sokken!
- Her. - Ok.
Ok, ok.
Å nei. Jeg sklir.
- Slapp av, Moki. - Vi er her!
Ja. Alle sammen, ta tak og dra!
Kom igjen.
Litt til.
Tusen takk. Det var skummelt.
- Det var skummelt. - Ja.
Jeg trenger noe å fokusere på for å roe nervene.
Den er skitten.
- Skrubbe, skrubbe. - Å, Bober.
- Ta den, din lømmel. Inntrenger. - Pappa!
- Ikke kom til universet mitt igjen.
- Det er helt... - Kjære kongen min!
Ja, skatten min?
Sønnen din har prøvd å få oppmerksomheten din i hele dag.
Du må snakke høyere, gutt.
Pappa, se hva jeg fant.
Jordbær!
Jeg visste angriperne hadde kommet. Med små øyne, røde kinn og grønne hjelmer.
Godt jobbet, sønn. Jordbær invaderer hagen vår.
- La oss bli kvitt dem. - Ja.
Guttene mine knytter bånd.
Det avgjør saken. Jeg skal lage blåmuggost-is.
Jeg kan ikke se noe. Jeg kan ikke høre noe.
Jeg ble ikke ferdig med turbinmodellen, og jeg sitter helt fast.
Ja, kjempemorsomt. Kan du hjelpe meg?
Sprockie, jeg var så nervøs for å undervise barna
at jeg distraherte meg selv med hva enn det var. Men vet du hva?
Jeg meldte meg frivillig fordi jeg vil utgjøre en forskjell.
Det går ikke hvis jeg sitter fast i en vegg.
Takk for at du dro meg løs. Vi fortsetter med turbinen.
Som om det foregikk noe interessant bak det hullet.
Har du planene?
- Under her. - Det er de oppdaterte planene.
Vips, jeg tenkte stadig: "Hva om vinden hadde blåst meg av sted?"
Da ville jeg vært rett ved siden av deg.
Og vi kan besøke Ludolf når du vil.
Han er ikke egentlig så verst.
Så fint at du føler det sånn.
For Ludolf skal fortsatt bo hos oss. Rett utenfor vinduet.
Flott.
Hei, Vips.
Gode vibber. Ikke sant?
Tekst: Espen Stokka