Gond helyett táncra fel
Aggódni máskor kell
A zene kezdődjön el
Lent a Flúgosok Barlangjában
Gond helyett munkára fel
Táncolni máskor kell
Minden Flúgos játékra lel
- Íme Gobo. - Moki.
- Wembley. - Boober.
Red.
Kicsi!
Hahó!
A retkem!
Gond helyett táncra fel
Aggódni máskor kell
A zene kezdődjön el
Lent a Flúgosok Barlangjában Lent a Flúgosok Barlangjában
Fraggle Rock: Újra zúznak
Lent a Flúgosok Barlangjában.
Vigyázat!
Figyeljen mindenki! Mindent hagyjatok abba, és figyeljetek!
Figyelhetek innen lentről?
- Igen, persze. - Köszönöm!
Barátaim, minden évben egy napra
félreteszem a rettegés nyomasztó érzését...
Nem túl messze, mert majd kell még,
de elég messze ahhoz, hogy összerakjam ezt a kulináris élményt.
- Rajta! Aha. - A megismételhetetlen...
Retekramazuri!
Köszönöm, Wembley! Pont mondani akartam.
Bármikor, séf úr.
Igen, a retekramazuri.
Az egyetlen műsoros vacsora, ahol a műsor maga a vacsora.
Szóval, már csak pár retek kell az utolsó simításokhoz.
Bongó!
Bocsánat, a számba ugrottak.
Pont ma csinálsz ilyet.
Á, jó. Megkérem Mokit, fusson el megint retekért.
Hé! Mi a...
- Hé! Én akartam megenni! - Nem lehet...
Ezek a fura madarak a szélvihar óta itt vannak.
Láttam egyet a kuncogós sétám alatt is.
- Kuncogós séta? Az meg mi? - Aha.
Elég nehéz elmagyarázni.
Sétálsz... és kuncogsz.
Igazából ennyi az egész.
Hallom, szükség van rám,
- hogy retekért menjek. - Igen.
Tarts ki, indulok is fel Gorgék kertjébe, máris jövök!
Látod? Ez puszilós-dúdolós séta volt.
- Haladó szint. - Oké. Igen.
Szegecs, megjöttem!
És hoztam egy barátot!
Emlékszel Dokrobotra?
Üdv, Szeglet! Nagyon jó kutya az okos kutya.
Kutya, nagyon jó.
Ne aggódj, cimbi! Nem kutyaszitternek jött.
Soha többet nem csinálom azt veled.
Át is fogom programozni.
Dokrobot álmos lett.
Tudod, van a suli, ahol tanítok.
Bár nyilván jó fej vagyok,
elkél a segítség, hogy figyeljenek a gyerekek.
És ki nem szereti a robotokat?
Dokrobot lesz a tanársegédem. A szurkolórobotom.
Olyanokat mondatok vele, hogy: „Igaz, Doki, a szélenergia nagyon állat.”
„Hé, hol lőtted azt a király kezeslábast?”
Csúcs, mi?
Ezt igennek veszem.
Most már csak teljesen szét kell szedni, és újraépíteni.
Plusz átprogramozni új klassz hangra, és egyszerű lejátszásra.
Akarsz segíteni?
Oké, díva. Ahogy akarod.
Kicsi!
Megmondtam, hogy irtsd ki ezeket a piros izéket.
Kiirtottam, Papa, de visszanőttek.
- Ne izgulj, intézem! - Ilyen az én édes kisfiam.
Cuki hordócskám.
Ha kellenék, bent leszek és elegáns koronákat próbálgatok. Igen.
Viszlát, piri-piroskák! Pápá!
- Szia, Kicsi! - Moki!
Mi az? Minden rendben odakint, fiam?
Én... Igen. Persze, Papa.
Bocs!
Új dolog. Mi ketten barátok vagyunk, de a Papa nem tudhat róla.
Bonyolult.
Semmi vész. Kaptam retket, és most indulok.
Nem is tudtam, hogy eper is terem idefent.
- Aha. - Amikor először kóstoltam epret,
azt mondtam: „Anyám, ezt a mennyei ízt!”
A Papa azt mondta, hogy irtsam ki.
Hé!
Inkább vidd el a Flúgosoknak!
Tényleg? Köszönöm!
Oké!
Szerintem ennyit el se bírok, de köszönöm!
Aha.
Pápá, piri-piroskák!
Hé, Red!
Ügyesen szereztél helyet a retekramazurira.
Igen, tudod, milyen vagyok.
Amikor Boober kilöttyinti a reteklevest, akkor a fröccsenésben akarok lenni.
Ó, igen.
Klassz a poncsód. Imádom a poncsókat.
Bárcsak lenne poncsóm!
- Hát, rossz hírem van, cimbi. - Igen?
Már nem kell vágynod rá,
mert hoztam neked!
Poncsó, poncsó, poncsó, poncsó, poncsó!
Oké! Először is, mindenki kedvence,
a retekvulkán.
- De nagyon kéne... - Hogy visszaérjen Moki a retekkel?
Meg is volnánk.
És nem csak retket hoztam.
Tudtátok, hogy eper is terem Gorgék kertjében?
Nem mondod! Vagyis légyszi, mondd!
Jó, hogy mondod.
Csak nagyon meglepődtem.
Köszi, Mokikám! De az epret tartsd meg!
A mai nap a retekramazurié.
Nem kell kétszer mondanod.
Kéz- és csóviusztörést, Boober!
Készen állsz, séf?
Vágjunk bele!
Kezdhetjük a retkezést Boober séffel?
A retekvulkán!
Azta! Eper.
Milyen sok van!
Annyira szuper!
- És lédús! - Igen.
Elnézést!
Itt éppen egy műsor zajlik.
Ha esetleg ide néznétek!
- Az biztos! Olyan finom! - Igen.
Hagyjuk!
Eper, sokkal inkább „leteper”.
Mit tudunk róla egyáltalán?
Rossz vége is lehet.
Milyen izgalmas!
Ez az úgynevezett eper a tökéletes új építőanyag.
Adjátok ki gyártásba!
Tisztelettel, Építész, én nem tenném.
Lehet, hogy óriási hiba lenne.
Hát ez ám a kemény dió!
Én örömmel építkeznék belőle, te meg ellenzed.
Mit csináljunk?
Mi lenne, ha mértékkel kezelnénk a dolgot?
Mérték Dózer.
Aztapaszta!
Szerintem mielőtt döntenénk az eprekről,
küldjük el a kutatás-fejlesztési részlegre!
Nekünk megfelel.
Üdv, én vagyok Kutatás úr!
Fejlesztés úr! Örvendek.
Rém okosnak néznek ki.
Hé, hát itt vagy!
Már aggódtunk érted.
Gobo felment a bácsikája küldte új leletért, hogy felvidítson.
Nem tudom, Wem. Szerintem felvidíthatatlan vagyok.
Mi?
- Hát jó. - Igen.
Eper, sokkal inkább „leteper”.
Mit tudunk róla egyáltalán? Rossz vége is lehet.
Hé! Én is ezt mondtam.
Mit tudunk róla egyáltalán?
Rossz vége is lehet.
Várjunk! Mi folyik itt?
Mit tudunk róla egyáltalán? Rossz vége is lehet.
Mi? Ti mindent elismételtek, amit hallotok?
Mint valami ismétlőmadarak?
Az eper árt a Flúgosoknak.
Egy madár mondta, és én hiszek a madaraknak.
Igazad van.
Én nem eszem többet epret!
Remélem, Boober még tartja a retekramazurit.
Menjünk vissza rá!
Igen. Tényleg menjünk vissza rá!
Már több órája, Szegecs,
és a Dokrobot egy kukkot sem rögzít.
Ki hitte ezt jó ötletnek?
Oké. Próbáljuk még egyszer!
Én kezdem a mondókámat a változó széláramlatokról,
akkor a Dokrobot azt mondja: „Igaz, Doki. Nélküled fújhatjuk.”
Semmi.
Miért vagy ilyen rossz ebben?
Semmit se tudsz jól. Szedd össze magad!
Legalább egy dologban jó vagyok: az eperevésben.
Szóval a fura szerzetek is esznek epret, hm?
Ne izgulj, Szegecs! Hagyok neked egy epret.
Legközelebb.
Mindet megettem.
Ó, azta! Hé, Boober, a ramazurid tényleg nagy buli.
Úgy nézem, csípik a Flúgosok.
Úgy tűnik, hogy jól megy.
Hát, az eper már nem konkurencia.
Tudtad, hogy a furák esznek epret?
A fura szerzetek esznek epret?
Most ettől megkívántam.
- Totál. Menjünk, keressünk! - Igen.
Ez nagyon érdekes, Gobo.
Bocsi egy pillanatra!
Az eper a külvilágból van. Hogy bízhatunk meg benne?
Tökéletes.
Az eper a külvilágból van. Hogy bízhatunk meg benne?
Az eper a külvilágból van.
Hogy bízhatunk meg benne?
Mi? Naná, hogy bízhatunk benne.
A bácsikám fedezte fel,
és az eper szép színénél már csak az íze jobb. Imádom.
Az eper szép színénél már csak az íze jobb. Imádom.
Ez a madár engem ismétel?
Gondolom, igen.
Az eper szép színénél már csak az íze jobb. Imádom.
- Imádom. - Utat!
Az eper a külvilágból van.
Az eper szép színénél...
Készen állunk az eperháztesztre?
Kezdjük a kutatást!
- És a fejlesztést. - Rendben.
Epernyomásteszt, három, kettő...
A ruhámra fröcskölt.
Ne már!
Ez vízálló védőruha. Erre való.
Rajta!
- Túl sok! - Ó, ajaj!
- Ajaj! - Az eper nem bírja a nyomást!
- Lejegyezve. - Lejegyezve.
De közben ízletes is!
- Lejegyezve. - Lejegyezve.
Jó tudni.
A retek a klassz, az eper vacak!
Finomabb az eper. A retektől a hideg lel!
Na de barátaim, ne szakadjunk pártokra!
Erre hallgatnak.
Szép munka, Moki!
Éljen az eper!
Bocs, de az eper piros, mint én.
Ahogy a retek is.
- Igen. - Igen, de az eper pirosabb!
Eper!
Retek!
Eper
- Olyan lágy, és oly édes - Oly édes
Ha ezt eszed, másra nem leszel éhes
- Ez az eper - Eper
Finomabb, mint hinnéd
És nem csupa sár, nézd a rubin színét
Retek
- Soha nem ismertünk mást - Bizony
Az íze friss, és a földből nő ki
Nem olyan fura
Retek, finomabb, mint hinnéd
És nem borítja undi mag a felszínét
De az eper
- Az eper mennyei - Az eper mennyei
Ó, de a retek pedig
- A retek pedig tápláló - Tápláló
- Eper - Retek
Százszor jobb a
- Retek - Eper
Retek
Soha többé nem eszem a másikat
- Eper - Retek
Semmi nem fogható hozzá, retek
- Eper - Retek
Soha többé nem eszem a másikat Csakis az
- Epre... - Na, várjunk csak!
Mindenki nyugodjon le Béküljetek ki, gyűljetek össze
Eper és retek
Mindkettőben van valami jó
És nem olyan jó De mindkettő szendvicsbe is kiváló
Ez csak eltérő vélemény Amin vitatkozni kár
Ez nyomós érv, amit nem hagyok figyelmen kívül.
- Eper - Retek
- Százszor jobb a - Retek
- Eper - Retek
Soha többé nem eszem a másikat Nem kell más csak
- Retek - Eper
Eper! Eper! Eper!
Jaj, ne! Ne!
Csak a retek! Retek, retek, retek!
Mit tettem?
Ó, egek!
Végre egy kis csend és nyugalom.
Utat!
Azoktól az ismétlőmadaraktól megfájdul az ember feje.
Red, ez egy egyszemélyes rejtekgödör.
Ó, csak ketten vagyunk.
Utat!
- Nyugalmat keresek. - És csendet.
Jaj, ne már!
- De hangulatos itt! Imádom. - Hát én nem.
Nagyon szűkös.
- Már csak Wem hiányzik... - Hahó!
Igazából mindenki előtt itt voltam. Csak nem beszéltem. Igen.
Felborult az életünk.
Hogy jutottunk idáig?
Igen. Hogy kezdődött az egész?
Én csináltam. Miattam van.
Ne kapkodjatok itt levegőért!
Nincs annyi levegőnk.
Meglátod, Csapszeg.
Kútásó és Fejvesztés jó híreket hoz majd az eper építési anyagként hasznosításáról.
Kutatás és Fejlesztés, uram.
Rengetegszer elmondták a nevüket.
Valóban.
Szinte biztos, hogy rossznak ítélik majd az epret.
Megvan a végső jelentés az eperről.
Felolvasod, vagy...
- Persze. - Igen.
Szóval, kutatásunk...
- És fejlesztésünk. - Igen, persze.
Megállapította, hogy az eper...
Igen?
...jó. Nagyon jó.
Mi? Ez mégis mit jelent?
Hát, építkezésre nem alkalmas,
de mindamellett ártalmatlan.
Valójában mennyei.
És a tetejéből vidám kis kalpagot lehet csinálni.
Szuper jó, igaz?
Akkor mindketten tévedtünk?
És igazunk is volt!
Csapszeg, a körültekintésed megóvott a bajtól.
És az ön lelkesedése megakadályozta, hogy lebecsüljem az epret.
Örülök, hogy kutatással támasztottuk alá a szavainkat.
És fejlesztéssel, ha szabad kérnem.
Igazán finom.
És évek óta nem néztem ki ilyen cukinak.
- Imádom. - Aha.
Boober? Hogy érted, hogy a te hibád?
Igen.
Hát, először véletlenül volt,
de rájöttem, hogy ártsak a madarakkal az epernek,
és hogy segítsem a retekramazurimat.
Talán féltem, hogy elfelejtődik a retek.
Talán azt hittem, hogy én is elfelejtődöm.
Nem tudtam, hogy idáig fog fajulni.
Tudtátok, hogy soha nem is kóstoltam még epret?
Micsoda?
Soha nem is kóstoltad még az epret?
Boober, nem csak te használtad az ismétlőmadarakat.
Én is terjesztettem olyat, amit megbántam.
Hé, nincs helye a múlton való rágódásnak,
itt semminek sincs helye.
- Tömegnyomor! - Ó, igen.
Hé, itt van Matt bácsi képeslapja, hogy felvidítsa Boobert.
Akkor nem volt rá szüksége, de most ránk fér.
Ha mindenki így összepréselődik,
lehet, hogy kilövök innen, mielőtt...
„Kedves Gobo unokaöcsém és a barátai...”
Nemrég felfedeztem valami egészen elképesztőt.
A kisebb termetű fura szerzetek élénk és csodás közösségét,
akiknek hihetetlen gyorsaságot biztosít egyedi fejformájuk.
Sziasztok, csúcsfejek!
Ott láttam meg egy csodás szobrot,
ami a csúcsfejű furák előtt tisztelgett.
Gyönyörű volt, de elállta az utamat.
Én hova üljek?
Higgadtan jeleztem, hogy valaki szedje le az asztalról.
Vigyék innen! Nem! Hamar! Vigyék az utam...
Tudtam, hogy befolyásos vagyok,
de nem tudtam, milyen súlya volt a szavaimnak,
vagy milyen következményekkel járhatnak.
A szavaim véletlenül káoszt és pusztulást gerjesztettek.
Ne, ti vandálok!
Csak rakjátok el, ne verjétek szét!
Ne! Ó, elég! Vége. Ó, te jó ég! Menjetek el...
Bár visszavonni nem tudtam, amit mondtam,
de azért hozzá tudtam fűzni, hogy javítsak a helyzeten.
Sajnálom.
Óvatosabban kellett volna fogalmaznom.
Nem akartam, hogy ez történjen.
Az új kijelentéseim visszahozták az öröm és a nyugalom érzését,
és még egy kis édesség is leesett.
Köszönöm!
És mivel a barlang fejlesztése a küldetésem,
ezt a leletet küldöm neked, ifjú Gobo.
„Emlékeztető: szavaink árthatnak,
de gyógyíthatnak is.
Szeretettel: Utazó Matt.”
„Utóirat: a cukorka csodás!”
Igaza van.
Szavakkal kell rendbe hoznunk a dolgokat.
Hé!
Menjünk, terjesszük el a barlangban a mondandónkat!
Igen, menjünk!
- Igen. Igen, hogyan? - Hogyan?
Talán, ha elhúzom a farkamat... Jaj, ne, az a lábam.
- Állj! - Igen.
Állj! Csináljuk háromra!
Látom, miben sántikálsz. Csigavér!
Hé! Tedd azt le... Most... Ne! Rajta!
Visszatért a Flúgos szeretet! Add tovább!
Az ízléskülönbség nem jelent gyűlöletet. Add tovább!
Az ízléskülönbség nem jelent gyűlöletet!
Add tovább!
Igen, van gyógyulás. Add tovább!
Igen!
Lá-lá-lá-lá-lá
Lá-lá-lá-lá-lá-lá-lá
- Lá-lá-lá-lá-lá - Lá, lá, lá
Lá-lá
Add tovább
Ha szép és jó minden Az öröm a szívnek
Hallgass rá, így helyes, és akkor
Add tovább
Amikor öröm száll rád És az érzés átjár
Ha elér a belátás, akkor
Add tovább
Ha a szeretetet adod Vissza is azt kapod
Meglátod, ki mint vet, úgy arat, és
Add tovább
Ha megajándékozlak
Akkor te is ajándékot adsz
Ezért jobb annak, aki ad És mondjuk, hogy:
Add tovább
- Add tovább - Add tovább
- Kívánd hát - Kívánd hát
Hogy legyen szebb hely a világ
- Add tovább - Add tovább
- És azután - És azután
Így a te életed is szebbé vált
Ha a szeretetet adod Vissza is azt kapod
Meglátod, ki mint vet, úgy arat, és
Add tovább
Ha megajándékozlak Te is ajándékot adsz
Ezért jobb annak, aki ad És mondjuk, hogy:
Add tovább
Szép! Ez jó volt, Moki!
Hagyd már, Szegecs! Feladom.
Miért vagy ilyen rossz ebben?
Semmit se tudsz jól. Szedd össze magad!
Hé, senki nem beszélhet így velem.
Kivéve én.
Először is, működik. Másodszor pedig...
én soha nem mondanám ezt senki másnak.
Akkor miért helyes, hogy magamnak mondjam?
A hősnős falam női tudják, hogy szavainknak hatalmuk van,
és ha pozitív dolgokat mondunk, akkor jobbá tehetjük a világot.
Pozitív dolgokat mondunk P-P-P-Pozitív dolgokat
A-A-A-A-A-Akkor jobbá tehetjük a világot J-J-J-Jobbá
Aha.
- Na, cimbi... - Igen?
...visszahoztuk a harmóniát a barlangba.
Az eper árt a Flúgosoknak.
Azt hiszem, néha a már kimondott dolgok
nem tűnnek el teljesen. Mint egy leves illata.
A hibáinkból mindig tanulhatunk, a fő, hogy a szeretetet terjesszük.
Ez ám a szép korona, Papa!
Ez a régi korona? Csak a szekrényben találtam.
- Az eper árt a Flúgosoknak. - Mi?
Az eper árt a Flúgosoknak?
Végre kiirtottam az utolsó epret is.
Kicsi, változik a terv.
Ültess még epret!
- Oké. Csinálom, Papa. - Igen.
Most megkapják a Flúgosok.
Jó vagy, cimbi.
Boober! Boober!
Biztos rendesen meg van mosva?
- Ó, igen. - Igen!
Most pedig ne bámuld, láss hozzá!
Igazi élmény! Tapasztalat!
Add át neki magad!
- Oké. - Igen.
- Ez... - Igen?
Finom.
Simán finom.
A feliratot fordította: Binder Natália