Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Робота день і ніч
А танці потім
Хай фреґли грають
- Ми Ґобо. - Мокі.
- Вемблі. - Бубер.
Ред.
Малий!
Агов!
Моя редиска.
Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Скеля Фреґлів: Повернення
У Скелі фреґлів.
Увага!
Увага всім. Зупиніться й послухайте сюди.
А можна послухати звідси?
- Аякже. - Дякую.
Друзі, щороку на один день
я відкладаю непереборне почуття страху...
Недалеко, бо маю його бачити,
але досить далеко, щоб провести кулінарне шоу.
- Кажи вже. - Єдиний у своєму роді...
Редисковий гармидер!
Дякую, Вемблі. Я якраз збирався сказати.
Звертайся.
Так, Редисковий гармидер.
Єдина у своєму роді вечеря-шоу, де вечеря – це і є шоу.
Мені для останніх штрихів потрібні ще дві редиски.
Бонґо!
Ну вибач, вони самі мені в рота застрибнули.
Ну чому сьогодні?
Попрошу Мокі ще раз збігати по редиску.
Гей. Що ти...
- Я хотів її з'їсти! - Не можна так...
Ці кумедні птахи з'явилися тут після урагану.
Я одного бачив на хихи-ходінні.
На хихи-ходінні? А що це?
Зразу й не поясниш.
Ти ходиш... і хихочеш.
І все.
Чула, я маю сходити
- по редиску. - О, так.
Ти почекай, а я збігаю в город ґорґів по редиску.
Бачив? А це – цілунково-мугикальне ходіння.
- Воно для просунутих. - Ясно.
Я вдома, Спрокі!
І я не одна!
Докбота пам'ятаєш?
Привіт, Спорклет. Дуже песик хороший.
Песик хороший дуже.
Не бійся, дружок. Вона тебе няньчити не буде.
Вдруге я так не вчиню.
Я її перепрограмую.
Я спатки.
Я ж тепер викладаю в школі.
І хоч я явно крута,
треба якось привертати увагу дітей.
А хто не любить роботів?
Докбот буде моїм співучителем. Групою підтримки.
Вона казатиме: «Слушно, Док, енергія вітру така суперова».
«Де ти взяла такий кльовий комбінезон?»
Круто, скажи?
Сприйму це як згоду.
Лишається повністю її розібрати й переробити.
І перепрограмувати, додавши новий голос і легше відтворення звуку.
Поможеш?
Ну й не треба. Як хочеш.
Малий!
Я ж сказав позбутися цих червоних штукенцій.
Я й позбувся, а вони виросли знов.
- Не бійся, я про це подбаю. - Мій ти синочок.
Такий симпатяга.
Якщо знадоблюся, я приміряю вдома стиляжні корони.
Па-па, мої червоненькі.
- Привіт, Малий! - Мокі!
Що? Все нормально, синку?
Я... Авжеж, Та'.
Пробач.
Дещо змінилося. Ми з тобою дружимо, тільки Та' не повинен знати.
Як усе заплутано.
Не бійся. Я зібрала редиску й піду собі.
Не знала, що тут росте полуниця.
- Ага. - Коли я вперше її скуштувала,
то подумала: «О, тримайте мене семеро!»
А Та' змушує мене їх повикидати.
Гей!
Віддам їх тобі, а ти поділишся з фреґлами.
Справді? Дякую.
Тримаю.
Я стільки не донесу, але дякую!
Ага.
Па-па, червоненькі.
Ред!
Ти обрала для Гармидеру чудове місце.
Ти ж мене знаєш.
Коли Бубер почне кидатися супом з редиски, хочу бути в зоні бризок.
Так.
Прикольне пончо. Люблю пончо.
От би й мені таке.
- Маю для тебе погану новину. - Яку?
Більше не треба бажати,
бо я й тобі взяла!
Пончо, пончо!
Добре. Перша страва в нас ваша улюблена:
редисковий вулкан.
- Та для нього потрібна... - Потрібна Мокі з редискою?
Я все принесла.
І не тільки редиску.
Ви знали, що в городі ґорґів ростуть полуниці?
Та йди ти! Прошу, не йди.
Добре, що ти тут.
Просто я так здивувався.
Дякую, Мокі. А полуниці можеш лишити собі.
Сьогодні ж Редисковий гармидер.
Мені повторювати не треба.
Удачі, Бубере!
Готові, шеф-кухарю?
Почнімо готувати!
Готові до шедеврів шеф-кухаря Бубера?
Редисковий вулкан!
Ух ти! Полуниці.
І так багато!
Які апетитні.
- І соковиті! - Так.
Даруйте!
Я тут ціле шоу влаштував.
Дивіться, будь ласка, всі сюди!
- Так! І смачні. - Так.
Ну й не треба.
Не полуниці, а якісь грубиці.
Що ми про них знаємо?
Від них самі біди.
Як цікаво.
Ця так звана полуниця – чудовий новий будівельний матеріал.
Пустіть її в будівництво.
З усією повагою, але я б цього не робила.
Це може бути величезна помилка.
Непроста склалася ситуація.
Мені кортить будувати з полуниць, а ти проти.
Що ж робити?
Може, застосуємо більш поміркований підхід?
Дузерка-вимірювачка.
Ух ти!
Перш ніж щось вирішити про полуниці,
відправмо їх на Дослідження й Розробку.
А що, ми не проти.
Привіт, я Дослідження.
А я Розробка. Радий тут бути.
Вигляд у них суперрозумний.
Ось ти де!
Ми за тебе переживали.
Ґобо аж по новий зразок пішов,
щоб тебе підбадьорити.
Не знаю, Вемблі. По-моєму, я не підбадьорливий.
Що?
- Ну добре. - Так.
Не полуниці, а якісь грубиці.
Що ми про них знаємо? Від них самі біди.
Це ж мої слова.
Що ми про них знаємо?
Від них самі біди.
Що це все значить?
Що ми про них знаємо? Від них самі біди.
Ви що, повторюєте все, що чуєте?
Ви що, пташки-повторялки?
Полуниці шкідливі для фреґлів.
Це сказала пташка, а я пташкам вірю.
Твоя правда.
Більше ніяких полуниць!
Бубер хоч не скасував Редисковий гармидер?
Ходімо на шоу.
Так. Повертайтеся на моє шоу.
Я сиджу тут кілька годин,
а Докбот нічого не записав.
І хто сказав, що це хороша думка?
Ну добре. Спробую ще раз.
Я скажу про зміну вітрових потоків,
а Докбот скаже: «Слушно, Док. Аж дух перехоплює».
Нічого.
Ну чому не записує?
Ти все робиш не так. Зберися вже.
Ну хоч щось я таки вмію: їсти полуниці.
Дурні істоти теж їдять полуниці?
Не переживай, Спрокі. Я й тобі лишу.
Наступного разу.
Я все з’їла.
Бубере, твій Гармидер аж «гармидериться».
Бачу, фреґли в захваті.
Усе супер.
Твоє шоу ніяка полуниця не переплюне.
А ти знав, що дурні істоти теж їх їдять?
Дурні істоти їдять полуниці?
Тепер і мені захотілося.
- І мені. Ходімо пошукаємо. - Так.
Ґобо, це дуже цікаво.
Я відійду на хвильку.
Полуниці із Зовнішнього простору. Як їм можна довіряти?
Ідеально.
Полуниці із Зовнішнього простору. Як їм можна довіряти?
Полуниці із Зовнішнього простору.
Як їм можна довіряти?
Що? Авжеж, їм можна довіряти.
Їх відкрив мій дядько,
і полуниці мають чудовий колір і ще кращий смак. Люблю їх.
Полуниці мають чудовий колір і ще кращий смак. Люблю їх.
Пташка повторює мої слова?
Схоже на це.
Полуниці мають чудовий колір і ще кращий смак.
- Люблю їх. - Стережіться!
Вони із Зовнішнього простору.
Полуниці мають чудовий колір і...
Ми готові до випробувань полуниці в будівництві?
Почати дослідження.
- І розробку. - Як скажеш.
Перевірка тиску на полуницю через три, дві...
Бризнуло на костюм.
Ой, чого ти?
Це ж бризковий костюм.
За діло.
- Скільки бризок! - Ой!
- Ой лихо. - Полуниці легко чавляться!
- Так і запишемо. - Так і запишемо.
А ще вони смачні!
- Так і запишемо. - Запишемо.
Ясно.
Редиска рулить, полуниця дурить!
Полуниця – смак. А редиска – как!
Друзі, єдність понад суперечки.
Має подіяти.
Молодець, Мокі.
Полуниці навіки!
Вибачайте, але ж полуниці червоні – як я.
Редиска теж.
- Так. - А полуниці червоніші!
Полуниці!
Редиска!
Полуниці
- Такі м'якенькі й солодкі - Солодкі
Що так і просяться у рота
- Полуниці - Полуниці
Кращих нема на смак
Брудні? Нічого, не біда З'їмо рожеву й так
Редиска
- Відома споконвіку - Давненько
Смачна Росте собі гарненько
Вона не чудна
Редиска Вона дуже смачна
На ній нема липких зерняток
А полуниця
- Полуниця втіху дарує - Втіху дарує
Зате редиска
- Редиска голод утамує - Утамує
- Полуниця - Редиска
Вона смачніша за...
- Редиску - Полуницю
Редиска
Мрію я хоч раз її ще скуштувати
- Полуниця - Редиска
Їх не порівняти
- Полуниця - Редиска
Мрію я хоч раз її ще скуштувати
- Полу... - Хвилиночку!
Усі сюди, помирімось І докупи зберімось
І полуниця, і редис
Мають плюси, подивись
Мають вони й мінуси Бутери зробим з такої краси
Сенсу нема воювати Різні смаки можна мати
Слушна думка, візьму до уваги.
- Полуниця - Редиска
- Нема нічого кращого за - Редиску
- Полуницю - Редиску
З'їсти мрію маю Ні на що не проміняю
- Полуницю - Редиску
- Полуницю
Полуниці!
О ні. Ні!
За редиску до кінця! За редиску!
Що я накоїв?
От лихо.
Нарешті тиша і спокій.
Посунься.
Від пташок-повторялок аж голова розболілася.
Ред, це схованка лише для одного.
І на двох місця вистачить.
Посунься.
- Я прийшов по спокій. - І тишу.
Ой-ой.
- Як тут у вас затишно. Я в захваті. - А я ні.
Тут дуже тісно.
- Ще Вемблі не вис... - Привітики.
Узагалі-то я перший сюди прийшов. Просто тихенько сидів.
Усе пішло шкереберть.
Як ми таке допустили?
Точно. З чого все почалося?
Це все через мене.
Тільки не ахайте тут.
Повітря й так мало.
От побачиш, Шпонко.
Доходження та Обробка порадують нас новиною про будівництво з полуниці.
Сер, правильно буде Дослідження й Розробка.
Вони стільки разів казали свої імена.
І не кажи.
І не сумніваюся: вони скажуть, що полуниця не годиться.
Остаточний звіт про полуницю готовий.
Зачитаєте чи...
- Аякже. - Так.
Наші дослідження...
- І розробка. - Авжеж.
Виявили, що полуниці...
Що?
...нормальні. Вони нормальні.
Що? І як це розуміти?
Для будівництва вони не годяться,
але вони геть не шкідливі.
А ще вони смачні.
І з їхніх денець можна робити святкові шапочки.
Суперзабава, еге ж?
То ми обоє помилялися?
І обоє мали рацію!
Шпонко, твоя обережність уберегла нас від хаосу.
А ваше завзяття не дало мені недооцінити полуниці.
Добре, що наші слова підтвердилися дослідженням.
І про розробку не забувайте.
А таки смачні.
Давно я не був такий симпатичний.
- Який я красунчик. - Угу.
Бубере. Як це все через тебе?
Так.
Спершу це була випадковість,
а потім я збагнув, що пташки можуть очорнити полуниці
на користь мого Гармидеру.
Я боявся, що всі забудуть про редиску.
А заразом і про мене.
Я не знав, що все зайде так далеко.
А знаєте, я ж так ні разу й не скуштував полуниці.
Що?
Ти не куштував полуниці?
Бубере, не ти один використовував пташок-повторялок.
Я теж змусив їх казати таке, про що жалію.
Для минулого вже нема місця,
як і нема місця тут.
- Як тісно! - Так.
Може, Бубера підбадьорить листівка від дядька Метта?
Той раз не підбадьорила, то, може, зуміє тепер.
Якщо всі трохи посунуться,
я зможу вибратися, перш ніж...
«Любий небоже Ґобо й друзі...»
Недавно я натрапив на щось неймовірне:
на жваву й чудернацьку спільноту маленьких дурних істот.
Завдяки унікальній формі голови вони були вкрай швидкі.
Салют, гостроголові.
Там я побачив дивовижну скульптуру
на честь гостроголових дурних істот.
Вона була по-своєму прекрасна.
Де ж мені сісти?
Я спокійно попросив, щоб її прибрали зі стола.
Геть з дороги! Ні! Заберіть її! Швидше!
Я знав, що маю вплив,
та не знав, яку силу мають мої слова
і які будуть їхні наслідки.
Мої слова ненароком спричинили хаос і руйнацію.
Ні, ви ж дикуни.
Я просив прибрати, а не нівечити!
Не треба! Перестаньте. Це кінець. Ой лишенько.
І хоч я не міг узяти свої слова назад,
я міг сказати нові, щоб усе виправити.
Мені так прикро.
Треба було бути обережнішим зі словами.
Я цього не хотів.
Мої нові слова вернули радість та спокій,
і навіть цукерку.
Дякую.
У рамках місії з покращення Скелі фреґлів
надсилаю тобі цей зразок, Ґобо.
«Як нагадування, що слова можуть як нашкодити,
так і зцілити.
З любов'ю, дядько Метт».
«P.S. Цукерки – це диво!»
Це правда.
Ми повинні словами виправити ситуацію.
Гей.
Рознесімо звістку по Скелі фреґлів!
Так, ходімо.
- Як? - А й справді, як?
Може, я посуну хвоста... Ой, ні, це моя нога.
- Стривай. - Так.
Давайте на раз два, три.
Я за тобою пильную. Ану схаменися.
Гей! Поклади... Негайно. Ні. Не треба!
Фреґлолюбов повернулася! Передайте далі!
Різні смаки не привід для чвар. Передайте далі!
Різні смаки не привід для чвар!
Передайте далі!
Слова зцілюють. Передайте далі!
Так!
Ла-ла-ла-ла-ла
- Ла-ла-ла-ла-ла - Ла, ла, ла
Ла-ла
Далі передай
Коли спокій на душі й сонце сяє
Хай серце правду обирає Ти так і знай
Далі передай
Коли немає смути То так і має бути
Не бійся це відчути Ти так і знай
Далі передай
Якщо любов'ю поділитися Вона захоче залишитися
І стократ политися Ти так і знай
Далі передай
Коли дарую я любов
Вона до мене лине знов
Тому ділитись треба вкрай Ти так і знай
Далі передай
- Далі передай - Далі передай
- Мріяти не переставай - Не переставай
Зробив добро – ти так і знай
- Далі передай - Далі передай
- Уваги не звертай - Не звертай
Любові аж за край
Якщо любов'ю поділитися Вона захоче залишитися
І стократ политися Ти так і знай
Далі передай
Коли дарую я любов Вона до мене лине знов
Тому ділитись треба вкрай Ти так і знай
Далі передай
Молодець, Мокі.
Облиш, Спрокі. Я здаюся.
Ну чому не записує?
Ти все робиш не так. Зберися докупи.
Ніхто не сміє так зі мною говорити.
Крім мене.
По-перше, записалося. А по-друге...
Я б ніколи нікому такого не сказала.
Чому ж я кажу таке собі?
Жінки з моєї дошки геройок знають, що слова мають силу,
і якщо обирати позитивні слова, ми можемо змінити світ на краще.
Позитивні слова П-п-позитивні слова
З-з-змінити світ на к-к-краще
Ага.
- Ну, друже... - Що?
...схоже, ми вернули в Скелю гармонію.
Полуниці шкідливі для фреґлів.
Іноді слова, які ми говоримо,
не зникають у нікуди. Як запах супу.
Ми можемо вчитися на своїх помилках і ділитися любов'ю.
Гарна корона, Та'.
Оця стара корона? Та я її у шафі знайшов.
- Полуниці шкідливі для фреґлів. - Що?
Полуниці шкідливі для фреґлів?
Нарешті позбувся останньої полуниці.
Я передумав, Малий.
Насади більше полуниці.
- Добре, Та'. Насаджу. - Так.
Покажемо тим фреґлам.
Ти зможеш.
Бубер! Бубер!
А її добре помили?
- О, так. - Так!
Перестань на неї дивитися, їж.
Це враження. Новий досвід!
Кинься з головою.
- Ну добре. - Так.
- Вона... - Яка?
Нормальна.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова