S plesom preženi skrbi, pusti jih za druge dni.
Glasba naj igra doli v Fraggle Rocku.
Z delom preženi skrbi, pusti ples za druge dni.
Fragli naj se igrajo.
- Smo Gobo. - Mokey.
- Wembley. - Boober.
Red!
Mali!
Živijo!
Moja redkev.
S plesom preženi skrbi, pusti jih za druge dni.
Glasba naj igra doli v Fraggle Rocku.
Doli v Fraggle Rocku.
Kje so bili tisti podatki o vetru?
Našla.
Lahkotni. To je naslov knjige. Zavajajoč je, saj je zahtevna.
Kaj je tako zanimivo?
Sem to mala jaz na talentih?
Je teta Edna objavila posnetek? Zakaj, teta?
Sodelavci bodo videli. Resna akademičarka sem,
ne pevkarica. Hočem reči pevka.
Tako sem jezna, da ne morem govoriti. Hej! Da ne bi.
Pusti. Pusti!
Hvala, da si mi pomagal izbrati klobuk za Lanforda.
- Hvala. - Jasno, Mokey.
Gobu vedno pomagam pri klobukih. Ni težko, saj so vsi imenitni!
Katerega, Lanford? Tega ali tega?
Dobra izbira.
Mokey, poglej!
Moja stara halja. Toliko spominov.
Ja. Pogrešam to haljo. Zakaj si jo dala proč?
Težko pojasnim. Nekaj v meni je reklo, da je čas za spremembo.
Nova obleka, malo gela za lase. Ne vem, tako sem pač čutila.
To sodi k izražanju samega sebe. Poudarek je na "samega sebe".
Izražanje samega sebe?
Karkoli delata, tega ne bi smela delati, saj je čas za fragelski kup!
- Kaj? - Za rekord gre. Pridita!
Fragelski kup.
Pridi, Lanford, lahko navijaš zame.
- Mokey! Mokey! - Takoj pridem.
Zamisel imam.
Živijo, Red. Sem Pogec.
Čisto pri miru bodi, Pogec.
Če pademo, ne bomo podrli rekorda!
Pravljičarka, boš merila čas?
Hej! Počakajte, peščenourna očala potrebujem.
Ja. Ne.
Ne vidim skozi pesek. Veste, kaj? Kar štela bom.
- Ena ni nobena, dve... - Ja, ja.
Ojla.
Odličen kup!
Wembley, si to ti?
- Ja. - Naprej glejte.
Kako zabavno! Adijo, Red.
Skoraj bi podrli rekord.
- Ne vem, če res skoraj. - Wembley, zakaj si to naredil?
Ne vem. Naredil sem napako.
Gremo od začetka!
Boš sodeloval, Wemb? Wemb?
Le kaj sem mislil?
Ja, le kaj si mislil?
Nekaj novega sem hotel poskusiti.
In kako se je to končalo? Fragelski kup si uničil.
Wembley si lahko le na en način. In to ni ta.
Ja.
Šment. Sem zamudil fragelski kup? Po stričev artefakt sem šel.
Stričeva razglednica.
Njegove besede so poezija, njegovi brki pa pesem.
- Preberi jo. - Prav.
- Ravno smo hoteli sestaviti kup. - Preberi!
Prav.
Dobro. "Dragi nečak Gobo..."
Sem fragel, ki se elegantno sooča z izzivi.
Luknjast čevelj imam. Kaj naj naredim? Kaj?
Kot izkušen raziskovalec vedno vem, kam.
Oprostite, gospa. Kje imate čevlje?
A nekateri kraji tu zmedejo tudi mene.
Akcijske špičaste reči ter roza in volančkaste reči?
Kako sploh najdejo kaj v tem neredu?
Moral sem posredovati in vzpostaviti red.
Tako. Ti sem. Takole. Dobro. Ti tja.
Zdaj je vse organizirano, kot se šika.
Šele potem sem našel tisto, kar sem potreboval.
Primi. Moja številka so.
Takole.
Včasih moramo pogumni raziskovalci
pomagati tem bitjem, da so manj smešna.
"Pošiljam stare čevlje.
Navdihnejo naj te v iskanje novih poti, naj se zdijo še tako nejasne."
Ja.
Tako hudo pa spet ni.
Kaj če jih odnesem nekam zelo daleč?
- Recimo v Oddaljeno votlino. - Je dovolj daleč?
- Takoj bom nazaj. - Adijo.
Me že pogrešate? Hec. Tokrat res grem, obljubim.
Družba.
Goba ne bo dovolj dolgo, da mu priredimo zabavo ob vrnitvi!
Sem slišal. Super.
- Lahko se pretvarjam, da nisem. - Odnesi že te smrdljive čevlje!
Razumem.
Še vedno jih voham.
Daj no. Takole. Hej!
Ne bodi čop. Odčopaj se.
Hej! Novico imam.
Gobo gre v Oddaljeno votlino. Priredili mu bomo zabavo.
Lepo.
- Še vedno imaš čop. - Vem.
Uporabil sem tvoj gel za lase. Še kar drži.
Wembley, to je lepilo za Lanfordov lonec. Zelo je močno.
Mokey! Kako ga spravim stran?
Z vodo iz Sladkovodnega potoka.
Sladkovodni potok? Prav. Tja moram pred Gobovo zabavo.
Prav si imel, Lanford.
Gel in lepilo sta si res zelo podobna. Sistem rabim.
Maloprej si jedel.
Danes je sinov prav poseben dan!
Vse najboljše za 500. rojstni dan, gorgonzolek moj.
Sin, ko gorg dopolni 500 let,
ga čaka starodavni obred prehoda. Imenuje se dan škatel.
Povej mi zgodbo o dnevu škatel, ata.
- Prosim. - Z veseljem.
Pred davnimi gorgi so naši predniki naleteli na škatlo v gozdu.
Gorg je rekel: "Stavim, da se ne spraviš vanjo."
Drugi gorg je rekel: "Stavim, da se." In se je.
Tudi drugi gorg se je hotel spraviti v škatlo.
Našel je drugo škatlo in se spravil vanjo. Vsi so bili vzhičeni.
Vse od takrat
na gorgov 500. rojstni dan poustvarimo to sveto tradicijo.
Izbereš to škatlo ali tisto.
- Ampak kako veš? - Preprosto veš. Loti se dela.
Prej ko boš izbral, prej bom lahko jedel čebulne kolačke.
Počakati moraš.
Kolački pridejo na vrsto po obredu.
Torej moram samo izbrati škatlo, ki svetu pove, kdo sem...
za vedno?
Ja.
Dobro, fragli. Pripravimo zabavo za Gobovo vrnitev.
Boober, kako napreduješ z redkvičjimi pitami?
Super. Toda nekateri so očitno še navdušeni nad jagodami.
Pač so mi všeč.
Zato delam tudi jagodne pite.
Pite s sadjem? Norost.
Dobro, zdaj pa povadimo vzklik.
Ena polovica bo zavpila "go", druga "bo".
Mala malica! Izberite in se razdelite.
Naj vidim. Samo...
- Pogec sem. - Že, toda ali si "go" ali "bo"?
- Izberi eno ali drugo. - Po še okraskov grem!
- To ni bila možnost, toda... Prav. - Adijo, Red!
Moram priti do Sladkovodnega potoka.
Ja, pohiti! Da boš spet podoben pravemu Wembleyju.
Kakšen pa je pravi Wembley?
Težava me tare.
Preveč razmišljam o vsem. Rad bi nehal.
Ne vem več, kdo sem.
Zbegan sem. Nisem več fragel, za katerega sem se imel.
Kdo bi vedel, da se lahko tako zelo oddaljim od osebe, kot sem bil?
Kot je bil.
Zadnje čase sem čisto razdvojen. Preprosto ne vem več,
- kdo sem. - Kdo, kdo je.
- Kdo sem? - Kdo je?
Preprosto ne vem.
Hotel sem poskusiti nekaj novega,
vse barve se mi mešajo, ojej.
Mislil sem, da bom frajerski v halji.
Učinek je bil nasproten, počutim se kot bedak.
Kdo bi vedel, da se lahko tako zelo oddaljim od osebe, kot sem bil?
Kdo je bil.
Zadnje čase sem čisto razdvojen. Preprosto ne vem več,
- kdo sem. - Kdo, kdo je.
Kdo sem? Preprosto ne vem.
Ne vem.
Kdo?
Speri se.
Konec je. Spet sem tak, kot naj bi bil.
Lahko si tak, kot želiš biti. Tvoj videz mi je bil všeč.
- Pogec. Od kod si se vzel? - Iz Fraggle Rocka.
Že, a kaj delaš tu?
Red je rekla, da moram izbrati med "go" in "bo",
a nočem ne enega ne drugega. Poleg tega sem hotel po okraske.
Torej si wemblal. Tudi jaz to delam.
- Še ime imam tako. - Ampak jaz sem Pogec.
Greš z menoj po okraske k Velikemu Bleščaču?
K Velikemu komu?
Bleščaču. Super je in ima najboljše bleščice.
- Pokazal ti bom. - Prav. Ja.
Tada!
Kje so bleščice? Vidim samo navadno sivo skalo.
Malo bolje poglej, sončece.
Še bolje.
Pardon, jaz sem kriv. Pozabil sem povedati, da se zavrti.
Pozdravljena! Sem Veliki Bleščač. Lahko mi rečeta VB.
Dobrodošla! Sta lačna?
- Sta že jedla ali bi prigrizek? - Jaz nisem lačen, VB.
Glede na to, da ti je ime Veliki Bleščač,
brez zamere, krasen si,
a nisi videti preveč bleščičast.
Nekateri so videti točno tako, kot bi pričakoval.
Drugi niso.
Nekateri niti nočejo. Pa vesta, kaj?
Si to, kar praviš, da si, ne kako te drugi vidijo.
In jaz sem Veliki Bleščač!
Dobrodošla v Bleščeči krogli!
Vau. Pri moji veri.
Kako nisem nikoli...
Vau!
Ja, ja, super je. Zelo čarobno.
- Sezuj se. Prah boš spravil noter. - Prav.
Bos sem.
In grem. Dobro. Katera škatla bo boljša?
S teboj bom začel. Ja.
Hej.
Občutek ni pravi.
Ne gledam, a poskusi drugo, boljšo škatlo.
Tudi ta mi ni po godu.
Samo dve možnosti sta,
eno bom moral izbrati.
Nikar ne hiti. Vzemi si čas.
Ne potrebujem več časa.
V nobeni od škatel nimam pravega občutka.
Še zadnjič.
- Bo! - Go!
- Uspelo nam je! - Ne!
Ko Gobo pride, zapiskam na piščalko. Ta stran reče "go", ta "bo".
Duzerji izstrelijo konfete. Tako bo!
- Go! - Nisem tako mislila!
Naloga je opravljena.
VB, oprosti, ker nisem prej videl.
- Bleščeč si! - Sem, ja.
Jupi!
Takole je.
Bleščeč sem ne glede na to, ali se komu zdim tak.
Poglej, kako se Pogec izraža.
To mi je všeč!
Fino.
To mi je všeč!
To mi je všeč.
- To pa obožujem. - V Bleščeči krogli
se lahko izraziš, kot želiš.
Vse je lepo.
Se res ne bi rad pridružil?
Bleščic je dovolj za vse.
Ne. Prej sem skušal spremeniti videz, a sem bil trapast.
Toda ti si res čudovit. Zdiš se srečen.
Bi bil še vedno jaz, če bi to naredil?
To veš samo ti.
Prav.
Pozdravljen, Wembley!
Vau.
Super je! Ja.
- Hej. - Vidiš? Od tebe je odvisno.
Čudovito se počutim!
- Tako je prav. - Počutim se kot jaz.
Čudovito.
Wembley.
Wembley, odloči se.
Kaj?
Bodi stari Wembley.
Kaj bi Gobo rekel?
Kaj če mojim prijateljem to ne bo všeč in me ne bodo več marali?
Čisto sam bom! Ne morem!
Ojej.
Wembley, pomiri se, povzročil boš bleščinado,
najčudovitejšo naravno katastrofo!
Ne morem narediti tega!
Teta Edna, prosim, zbriši moj posnetek.
Ne izpolnjujem glasbenih želja. Zobniku sem govorila. Rekla sem ne.
Se slišiva! Rada te imam. Navdihuješ me s svojo radikalno prijaznostjo!
Pikec, poslušaj.
Želiš, da pojem, a povedala sem ti, da tega več ne počnem.
Prav, včasih pojem pod prho, tako kot vsi.
In v avtu.
Ne. Ne boš me zvabil z žarometom.
Ne bom pela. To je trapasto.
Dobro.
- Kako to ustavim? - V redu boš, obljubim.
To boš ustavil, če se nehaš upirati samoizražanju...
- Kaj? - ...in si to, kar si.
Ni tako lahko.
Vsi me vidijo tako, jaz pa se včasih počutim drugače.
Izbira enega načina se zdi trajna. Tako samega se počutim.
Jaz sem Pogec!
Vem, Pogec. Vsi vemo. To kar naprej ponavljaš.
Ti pa si Wembley. Vedno boš Wembley, ne glede na videz.
No...
Rad izgovarjam svoje ime, ker sem ga dolgo iskal.
Najboljše pa je, da tudi če se večkrat spremenim,
bom vedno jaz.
- Kajti jaz sem Pogec! - Ja. Pogec si!
- Jaz pa sem Wembley. - Tako je.
Ne glede na videz in spremembe
bom vedno Wembley.
Hej.
Zdaj si zvest samemu sebi.
Iz tvojega srca pelje pot.
Je del tega, kdo si in kdor želiš biti. Kajti srce lahko leti,
zakaj bi torej čepel sam doma,
ko vse tvoje sanje po nebu letijo?
Daj srcu prosto pot, uporabi domišljijo.
Milijon kril lahko te pospremi na pot.
Lahko se igraš s krili in čutiš šviganje zraka.
Zrak, ki ga dihaš, ti sporoča, kam pelje pot.
Zemlja je kot sanje pod nebom.
Daj srcu prosto pot.
Ja!
Naj leti, naj leti, nebo naj preleti.
Naj se povzpne visoko, kot se zagre.
Naj leti, višje, višje, nebo naj preleti.
Naj se povzpne visoko, kot se zagre.
Daj srcu prosto pot.
Naj leti, naj leti, nebo naj preleti.
Naj se povzpne visoko, kot se zagre.
Naj leti, višje, višje, nebo naj preleti.
Naj se povzpne visoko, kot se zagre.
Daj srcu prosto pot.
Ja!
Naj leti, naj leti, nebo naj preleti.
Naj se povzpne visoko, kot se zagre.
Naj leti, naj leti, nebo naj preleti.
Naj se povzpne visoko, kot se zagre.
Daj srcu prosto pot.
Daj srcu
- prosto pot. - Prosto pot.
Pogec, veš, kaj bi zaokrožilo tvoj videz?
- Kaj? - Tole.
Hvala, Pogec.
Komaj čakam, da povem Gobu.
- O ne. Gobo! Nazaj morava. - Toda okraski!
Saj res.
Bleščač, bi nama slučajno lahko posodil kaj svojih bleščic?
Bleščice padajo s stropa.
- Saj res. - Seveda! Vzemita, kolikor hočeta.
- Hvala za vse, VB. - Prosim.
- Mudi se nama. - Adijo.
Adijo. Ta mlajša generacija.
Zelo sem ponosen, da to vidim.
Še naprej se svetita!
Ni upanja. Vzklik nam ne gre in zmanjkalo je konfetov.
Kaj se še lahko sfiži?
Ne glejta mene. Jagode so preproste za uporabo.
Kdo bi rekel? Ko stopiš izven cone udobja,
prideš do slastnih rezultatov.
Res je.
Živijo, sem Wembley!
Vau, Wembley! Krasen si.
- Jaz pa sem Pogec! - Živijo, Pogec.
Mogoče nam lahko pomagata z vzklikom.
Glede tega...
Pogec ni ne "go" ne "bo".
Mogoče tudi oni niso ne eno ne drugo, mogoče so oboje ali nekaj vmes.
Na različne načine lahko živimo.
Točno. Pogec, se danes počutiš kot "jupi"?
Jupi! Ja!
Potem pa dajmo!
Prihajam.
Gobo se vrača, če slučajno kdo načrtuje zabavo.
- Na mesta. - Dobro. Gremo.
Hej.
Ka...
Go!
- Bo! - Jupi!
Vau!
- Vau! - Dobrodošel!
Dobrodošel na svoji zabavi.
Hvala. Wembley.
Krasna oprava. Nisem te še videl tako srečnega.
Bo to tvoj novi videz?
Ne vem. Mogoče občasno.
Z vsako novo stvarjo, ki jo izvem o tebi, te imam še rajši.
Gobo.
Preden se zgodi kaj slabega, kdo bi pito? Imam redkvičjo in jagodno.
Jaz. Videti je slastno.
Daj no. Katero škatlo boš izbral?
Ne morem. Prava odločitev ni možna.
Nobena mi ni pri srcu.
Obredni škatli in tradicija!
In kolački.
V nobeni nimam pravega občutka.
V nobeni.
Zabavno je!
Kako plešeš.
Nisi v nobeni škatli, a plešeš. Zdiš se srečen.
Ne razumem, kaj dela.
Ni ga treba razumeti, ti mu le stoj ob strani.
- Pa že. Če to pomeni... - Ljuba gela!
- Ja, pojdi že jest kolačke. - To! Jaz sem za.
- Moj otroček. - Mama.
Teta, kar pusti posnetek.
Hej, Marshall.
Iz šole. Moj posnetek si videl?
Všeč ti je? Seveda. Z veseljem bi z drugimi kandidati pela karaoke.
Dajmo.
Daj srcu prosto pot.
Ja!
Naj leti, naj leti, nebo naj preleti.
Moj pikec je odrasel.
Ti kar pleši po svoje.
Nebo naj preleti. Naj se povzpne visoko...
- Vesel dan škatel, sin. - Hvala!
Daj srcu prosto pot.
- Daj srcu prosto pot. - Daj srcu...
Sijajno!
...prosto pot.
Prevedla Nena Lubej Artnak