"הרחיקו את הצרות בריקודים
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק
הרחיקו את הצרות בעבודה
ריקודים נועדו ליום אחר
תנו לפרוגלים לשחק…"
אנחנו גובו. -מוקי.
ומבלי. -בובר.
רד.
ג'וניור!
שלום!
הצנונית שלי.
"הרחיקו את הצרות בריקודים
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק בפרוגל רוק…"
- הפרוגלים: בחזרה לפרוגל רוק -
בפרוגל רוק.
אין כמו בילוי במערה עם חברים טובים כדי להתחיל את היום.
כולם מרגישים בנוח?
מישהו צריך שמיכה או מקל דוזר?
אולי תולעת נדירה?
אני חושבת שכולם מסודרים, ום.
בסדר. -רק רגע אחד.
עד כמה התולעת נדירה?
כלומר…
האווירה נעשתה מגניבה יותר כאן? -כן.
ברכות חמות, משפחת הפרוגלים שלי.
ג'מדולין!
כן! טוב לפגוש אותך.
כן! -כן, חסרת לנו.
כן, אני ממש מאושר לפגוש אתכם שוב.
במיוחד מכיוון שיש לי חדשות נפלאות.
אני נרגש. -גם אני נרגשת.
גם אני נרגשת.
אני ומבלי הנרגש.
אני מעוניין חלקית.
אני לא יודע אם אתם מוכנים לשמוע מה שיש לי לומר,
אז אתם תיאלצו להוכיח זאת ולנוע איתי לשם.
כן.
"כולם, קומו מהרצפה
מחאו כפיים ורקעו ברגליים
יש לנו את החדשות שהמתנתם להן
אנחנו נרקוד לצלילי מקצב חדש
אלה החדשות הגדולות ביותר מאז בואה של ג'ו הקפואה
אבל תיאלצו לחכות שנייה עד סוף המעבר הזה…"
ספר לנו!
לא, עוד לא אספר לכם.
ספר לנו!
אתם תיאלצו להקשיב לפזמון.
פרוגלים, האם אתם מוכנים לזה?
"כן, אנחנו מוכנים
לא כדאי לכם לפספס את זה
אנחנו מוכנים מאוד
אלה החדשות המדהימות בעולם
ואני עומד לספר לכם אותן
אבל עוד לא
האם אתם מוכנים?
כן, אנחנו מוכנים כן, אנחנו מוכנים…"
לא, אתם עוד לא מוכנים. לא אספר לכם.
"כן, אנחנו מוכנים כן, אנחנו מוכנים…"
אני לא יודע אם אתם מבינים
את החשיבות ההיסטורית של המידע הזה.
"כן, אנחנו מוכנים כן, אנחנו מוכנים…"
בסדר. אם אתם אומרים, כדאי שאסיים את השיר.
"אנחנו מוכנים מאוד אנחנו מוכנים מאוד…"
ריף אחד, טרובדורים.
בטח חשבתם שזה נגמר, אבל טעיתם.
אולי הגיע הזמן. אני לא יודע.
בסדר, שיהיה.
"אספר לכם עכשיו, עכשיו, עכשיו, עכשיו
אספר לכם עכשיו
אחרי שהלהקה תפסיק לנגן את כל התווים האלה
אספר לכם עכשיו, עכשיו, עכשיו."
כן!
מה החדשות?
בסדר, פרוגלים.
הרשו לי להתחיל לזמר על עניין מצמרר
שירגש אתכם ביותר.
הלילה, ברוק, במשך לילה אחד בלבד…
וואו, איזו הקדמה. קשה לי להאמין שהחדשות יצדיקו אותה.
בהופעה חיה, תופיע האמנית המחשמלת…
המלכותית…
העצומה…
מזו.
הן כן הצדיקו אותה!
מזו! מזו תופיע כאן? -כן
היא האמנית האהובה עליי בעולם! יש לי את כל הדברים שלה!
אני הולך להביא אותם!
אני כבר חוזר. מזו!
כן, מזו תופיע הלילה במערת ההופעות.
אני מת על מערת ההופעות!
וואו, זה היה מהיר.
אין כמו מזו.
בכל פעם כשאני מרגיש קטן, השירים שלי גורמים לי להרגיש גדול!
כן. המוזיקה שלה מרוממת מאוד. היא גורמת לי להרגיש שהגובה שלי הוא שלושה מטרים.
אה, אולי את מרגישה גבוהה יותר כי את דורכת על הרגל שלי?
סליחה, בובר. -זה בסדר. גם אני אוהב את מזו.
טוב, אסור לבזבז זמן.
בואו נוודא שמערת ההופעות נראית מושלמת לכבודה.
כן, אולי כדאי לחשוב פחות על איך שהיא נראית ויותר על איך שהיא נשמעת.
יש לי את קופסת האוכל שלה!
מזו! מזו כאן! בואו!
קדימה. בסדר.
כן.
קופ! הנה הוא!
מה שלומך? ספר לי הכול.
ואיך הולך הספר?
טוב.
וואו. נראה מדהים כאן.
היי, בואו נבדוק איך רואים מהמושבים.
מכאן מעולה.
גם מכאן מעולה.
גם כאן מעולה.
מכאן… רע.
סתם מתלוצץ! גם מכאן רואים מעולה!
קוטרפין.
איזה כיף לחפש משבי רוח שוב.
ברגע שנמצא אותם,
נוכל להשתמש בטורבינה המגניבה שלנו כדי לייצר יותר חשמל.
מרגש!
אולי יהיו משבונים בצד השני של מערת ההופעות.
כן, נצא לדרך. אני מת על העבודה שלי.
צפרי בזריזות. -בסדר.
אני מת על העבודה שלי!
בסדר, מספיק.
בואו נוודא שהבמה נראית טוב לכבוד מזו ו…
היי, רק רגע.
סלחו לי, חרקים.
מישהי חשובה מגיעה.
הסתלקו, בבקשה.
הסתלקו.
סלחו לי, דוזרים.
מכיוון שזה לא אתר בנייה פעיל,
יהיה מעולה אם תוכלו, אתם יודעים, להתפנות.
אנחנו רק עוברים כאן.
מעולה ותודה שאתם עושים את זה מהר.
תודה. כן.
חרקים שוב?
גובו, אולי החרקים רק רוצים לצפות בהופעה.
כן. -כן, אבל הם מפריעים.
קדימה, חרקים! הסתלקו! לכו מכאן!
עכשיו, קדימה.
ביי-ביי. להתראות. לכו. תודה.
בחיי.
בסדר, ספרוק. תביא רצועה.
שיקי. כל הכלבים בדרך יעריכו את זה,
אבל לא יחשבו שאתה משוויץ.
זו רק דבורה.
אתה לא אלרגי. אפשר ללכת מסביב.
בסדר. באמת? בגלל דבורה?
חבר, אתה מכסה את העיניים של עצמך. הדבורה עדיין רואה אותך.
בסדר.
זה מרגש מאוד. האנרגייה כאן חשמלית!
רד! טוב לפגוש אותך!
גם אותך, מנטי!
ברוכים הבאים.
שבו. כן. מזו תתחיל עוד מעט.
כל רגע.
ברי בלוברי! לא ידעתי שתנחה את הערב.
לא הערב, אני כאן רק כמעריץ.
כן. הגיוני.
בחיי. באיזה שיר אתם חושבים שהיא תתחיל?
אולי, ב"מחיאה, מחיאה, נדנוד, הקלקה"…
או ב"נענוע, נענוע, הורדת בלוביוס".
אני אוהב את השיר הזה, אבל הוא רציני מאוד.
ערב טוב, מתוקים, מלוחים ומרים.
זה אני. כן, שלום.
אמרו לי, מי מוכן להופעה הכי גרובית
בתולדות הרוק?
אני נרגש מאוד!
אכסה את עיניי עד שהמוזיקה תתחיל.
ללא הקדמות נוספות, אתם יודעים מה לעשות.
מחאו כפיים, יושבי היציעים. -כן!
זו מזו האחת והיחידה!
איפה מזו?
איך היא נראית?
האם היא מביטה בי? אני מרגיש את זה.
כל הכבוד שהצלחת לגרום ל"תותותים" לצמוח שוב, בן.
אבל למה הם קטנים כל כך?
אני רוצה שהם יהיו גדולים יותר!
גדולים כמו הראש של סבא שלי.
הגורג עם הראש הכי גדול בהיסטוריה.
הוא נאלץ להחזיק אותו בידיים כשהלך.
אתה יודע, תינוק חמאה מלוח שלי, אתה לא נכנס לצריף הגינה אף פעם.
אולי יש שם משהו שיכול לעזור לך להצמיח תותים גדולים יותר.
בסדר, מתוקה חמודה.
מה דעתך שניתן לגורגים ששמותיהם אבא וג'וניור לטפל בגינה?
בחיי. זה מבט חמור.
זה מצמרר.
אז, שנבדוק בצריף?
כן, זה רעיון מצוין בעיניי.
זהירות. -בחיי.
מזו נעדרת. אנחנו חייבים לברר מה קרה.
כן. -אולי היא פשוט מאחרת.
כולם יודעים שלמוזיקאים יש לו"ז משלהם.
האמת היא שאנחנו דייקנים מאוד.
כן, אנחנו כמעט תמיד מגיעים בזמן.
אולי היא נפלה לנקיק. ואז הנקיק לקח אותה רחוק.
ואז היא שינתה את שמה והחליטה שנמאס לה לשיר.
לעד.
אוי, לא.
ראיתי את זה קורה.
או שאולי העיניים שלנו לא אומרות לנו מה שאנחנו צריכים לשמוע.
איזו תעלומה!
תעלומה? זה נשמע כמו חקירה ל…
רד המפקחת.
נעשיתי מהירה. רגע.
שכחתי את הזכוכית המגדלת שלי ביציאה הראשונה.
אני לא חושב שזה רגע מתאים לרד המפקחת.
היי, כל רגע מתאים לרד המפקחת.
היי, זה משפט קליט טוב.
שמעו, בתור המעריץ הכי גדול של מזו, אני אלך למצוא אותה.
היא בטח הלכה לאיבוד במערת הפנייה המבלבלת.
זה לא רק שם מטופש. באמת מבלבל שם.
כן. -תוודאו שהקהל יישאר כאן.
כשמזו תגיע, חייב להיות קהל שהיא תוכל להופיע בפניו.
מתי תתחיל ההופעה?
משעמם לי.
למה זה לוקח זמן רב כל כך?
אני הולכת!
האמת היא שאין לי לאן ללכת, אבל אני כועסת!
כן, גם אני! נמאס לי מזה!
כולם, היו נטיפים והחזיקו מעמד!
מזו תגיע מיד אחרי מופעי החימום.
כמו…
אני יכול להצמיח זקן! -גם אני!
לא הלילה. אני שומר על מתת-האל.
מספרת הסיפורים! -כן?
בואי לכאן וספרי לנו סיפור.
מיד.
כן, מה דעתכם על קצת ספוקן וורד?
בסדר, זה יכול להיות טוב.
פרוגל. רוק.
אבוד. גרב.
היא אמרה "גרב"?
זה מוצא חן בעיניי.
מי הקפואה?
לא הקפואה.
ג'ו הקפואה! -זו אני.
גרב קפוא.
זה מרתק. מתי זה יסתיים? מישהו יודע?
מזו!
וואו.
מזו!
קראת לי?
לא, חיפשת את מזו. מי את?
אני רגו הקטנה.
חשבתי שאתה הוגה לא נכון את השם שלי, אתה יודע,
מזו. רגו. מזו. רגו. אתה שומע את זה.
בטח.
כן.
מזו? מזו?
אוי, באמת. אני רק צריך רמז קטן.
מישהו אמר "רמז"?
נו, באמת, רד.
אמרתי לך שאמצא את מזו בעצמי. אני לא צריך את רד המפקחת.
בסדר. אעזוב אם תנצח אותי באבן, צנונית או אגם.
בסדר גמור, רד פרוגל.
כן.
בסדר. הנה זה בא. מוכנה? -בסדר. בסדר.
ואבן, צנונית או אגם!
אבן מנצחת צנונית! -אין מצב!
היא צודקת, בנאדם.
תאמין לי. אני מבינה בכל מה שקשור לאבן.
מזו?
וואו.
זה כבוד גדול לפגוש אותך.
אז, שמי טוגו פרוגל וגם אני "זוזיקאי"…
כלומר, אני גובו פרוגל וגם אני מוזיקאי.
ו… איפה את?
כאן.
מזו?
האחת והיחידה.
הכירו את הלהקה שלי. -היי.
היי.
גובו…
אלה החרקים שגירשת ממערת ההופעות קודם.
כן, מה הקטע?
טוב, הקול שלך חזק כל כך, לא חשבתי שאת קטנה כל כך.
אילו הייתי יודע שזו את, לא הייתי עושה את זה.
אז אילו היית יודע שאני זמרת חשובה, לא היית מתנהג אליי כך?
בדיוק. אז בואו נחזור למערת ההופעות למופע.
אתה יודע מה? כבר לא בא לי להופיע.
רגע…
מה קרה הרגע?
אל תביט בי. גירשת את רד המפקחת מהחקירה.
מה… כן, אבל אני… אבל היא…
כן, אבל…
אוי, ספרוקי.
אתה לא יכול להישאר מתחת לזה לעד.
אני יכולה להכניס לשם את קערות המזון והמים שלך
וטכנית תוכל להישאר שם זמן רב,
אבל אני אתגעגע אליך.
אז מה דעתך שאנסה לגרום לך לפחד פחות מדבורים?
הבאתי חטיפים.
אתה מכיר דבש.
דביק, מתוק, דובים מצוירים מתים עליו.
אז יש לי הפתעה. דבורים מייצרות אותו.
דבורים נושאות אבקנים שמפריחים צמחים שמעניקים לנו פרחים ופירות.
ידעת שדבורים מאפשרות אחת מכל שלוש נגיסות?
ללא דבורים כל שרשרת המזון פשוט תתרסק.
הן אמנם קטנות, אבל ההשפעה שלהן עצומה.
קצת כמו שהפחד שלך מדבורים נראה לי קטן,
אבל מבחינתך זה סיפור רציני.
סליחה, ספרוק.
לא הייתי צריכה לזלזל ברגשות שלך.
יש לי רעיון.
אני לא מבין. למה מזו הלכה?
כלומר, היא לא רוצה להופיע?
אני לא יודעת.
אבל לא משנה מה אתה עושה, אל תצפה לעצה מדוד שלך…
מאט! דוד שלי מאט. רעיון מעולה, רד!
הגלויות שלו עוזרות תמיד.
"אחייני היקר גובו,
יצאתי לטיול עם כמה עמיתים חדשים…"
שלום.
ופתאום נתקלתי בבעיה חמורה ביותר.
היה לי ברור מה קורה שם.
היצורים המטופשים ניסו לקרר אבן חמה ומסוכנת
בכך שזרקו אותה דרך חישוק קירור.
האבן הייתה חמה. הם בקושי הצליחו להחזיק אותה.
זהירות, מאלפי אבנים צעירים!
אבל חישוק הקירור לא עבד.
היא עדיין הייתה חמה כל כך
שהם היו צריכים להטיח אותה באדמה כדי לזכות בהקלה קלה.
מקררי האבנים האלה היו זקוקים לעזרה
ואני ידעתי בדיוק מה לעשות.
תנו לי את האבן החמה. אני אגן עליכם.
אני פנוי, אני פנוי! תנו לי את האבן!
הם זלזלו בי בגלל הגודל שלי.
אבל זו הייתה טעות.
לא היום, אבן לוהטת!
אין בעיה, חברים!
מה אתם עושים? מה…
"מאלפי האבנים נתנו לי אפילו צמיד ידידות
כאות תודה על הערכתם".
"השתמש בו כתזכורת לכך שאסור לזלזל באחרים על סמך המראה שלהם.
באהבה גדולה, דודך הקטן מאט".
וואו. אני מבין עכשיו.
בואי, רד. אני צריך לעשות משהו. כן.
מישהו אמר "רגו הקטנה"?
לא, אמרתי שאני צריך לעשות משהו.
לעשות, רגו, לעשות, רגו. קל להתבלבל.
בכל אופן, קרא לי אם תצטרך אותי.
טוב, אני… אנחנו…
בואי נלך. -כן.
מה אתם עושים כאן?
בדיוק המלכה שחיפשתי.
חיפשנו בצריף, כמו שאמרת לנו…
ומצאנו שק של משהו ששמו גורג-א-מקס.
על החבילה הייתה תווית אזהרה עצומה, אבל אבא אמר שאין לנו זמן לקרוא אותה.
כי יש לנו יותר מדי עבודה.
הגורג-א-מקס הזה יגרום ל"תותותים" להיות גדולים יותר
וייפטר מכל דבר אחר.
זה מושלם.
אני לא בטוחה שזה רעיון טוב.
את צודקת, מותק. זה באמת נשמע רעיון טוב.
לא אזלזל בך שוב לעולם, יקירתי.
כן.
בוא, ספרוק.
זה קטן עליך, חבר.
התינוק שלי הוא נאה מאוד.
והיינו צריכים רק לפתוח חור לזנב שלך.
היי, שלא יעלו לך רעיונות לראש. לא נאמץ אותה, ספרוקט.
בסדר, בוא נלך. יש לנו הרבה חברים כלביים להגיד להם שלום.
והרבה בעלי כלבים שיכירו אותי תמיד
בתור זו שהכלב שלה לובש חליפה של דבוראי.
קצב! כן, סרט!
כן, סרט! קצב! סרט!
הכאוס!
התחושה!
אמנות.
אלה היו ומבלי ומוקי
והם עשו משהו שאחשוב עליו במשך זמן רב מאוד.
המצאנו את זה הרגע. -כן, ממש התחברנו למשהו.
ועכשיו מישהו אחר יעלה לבמה,
כמו…
גובו. -היי.
היי, כולם. אז, מזו…
כן. היא מדהימה מאוד.
ומגיע לה לשמוע את האהבה שלכם אליה,
אבל, בגללי,
היא לא תבוא.
אתה עובד עליי!
אני מצטער מאוד.
תבינו, זלזלתי בה ובחברים שלה כי הם היו קטנים.
גובו, גובו, גובו.
כן. ולא עשיתי את זה רק למזו.
עשיתי את זה גם לדוזרים.
אני מצטער מאוד, דוזרים.
זלזלתי ברד. -וברד המפקחת.
לא היינו מוצאים את מזו בלי הזכוכית המגדלת שלה.
אני מצטער מאוד שהרסתי את ההופעה.
הייתי רוצה להתנצל בפני מזו והחברים שלה.
לא כי היא זמרת מפורסמת, אלא כי היא מישהי.
ואני התנהגתי כאילו היא אף אחת. זה לא בסדר אף פעם.
מזו!
יש במה!
מזו! כאן!
מזו, אני מצטער מאוד.
ואני לא מצפה שתופיעי,
אבל אני שמח שחזרת כדי שאוכל להגיד לך את זה.
ואני רוצה לתת לך את צמיד הידידות
שדוד שלי מאט שלח לי.
טוב, הוא גדול מדי בשבילי,
אבל אלבש אותו כחצאית ידידות.
ואני חושבת שאופיע בכל זאת.
כן!
וואו!
התנצלויות הן דרך מצוינת להתחיל לשקם דברים.
ואתה יודע מה עוזר לנו לעבור את המשך הדרך?
מה?
מוזיקה.
כן.
ועוד איך.
בהחלט. כן, כן, כן.
"תחושה חדשה מתפשטת לכל מקום
היא הלהיט הגדול והיא התחילה כאן
מחאו כפיים, הרחיקו בין כפות הרגליים
עכשיו אתם עושים את הסשיי, כן, ואתם מרגישים זאת בלבכם
כולם, עשו את הסשיי
כי אף אחד לא הולך לשום מקום
לא הולך לשום מקום
רגל שמאל קדימה, רגל ימין לאחור
עכשיו קצת סשיי במורד פסי הרכבת
קחו את יד ימין שמאלה קחו את יד שמאל ימינה
עכשיו אתם עושים את הסשיי ותמשיכו כל הלילה
כולם, עשו את הסשיי
כי אף אחד לא הולך לשום מקום…"
קדימה, גובו! תשיר לי משהו!
"התקרבו קצת
קרוב יותר
כי אנחנו מתחילים לזוז -לזוז
הרעידו את כל הגוף -הרעידו את הגוף
כי אנחנו בגרוב
כן, אני מדבר על סשיי -סשיי
אעשה את זה כל הלילה -כל הלילה
אתחיל בסשיי -סשיי
לאור הירח -הירח
כולם, עשו את הסשיי
כי אף אחד לא הולך לשום מקום
לשום מקום…" -שום מקום.
"רגל שמאל קדימה…" -כן.
"רגל ימין לאחור…" -היא מאחור.
"עשו את הסשיי…"
קדימה, מזו!
"בפסי הרכבת
מחאו כפיים…" -אנחנו עושים זאת.
"הרחיקו בין כפות הרגליים…" -הן רחוקות.
"עכשיו אתם עושים את הסשיי, אתם מרגישים את זה בלב…"
הלו. סליחה, אני לא רואה.
תודה.
זה טוב יותר?
בחיי, זה אדיר!
לא אדיר כמו יום ארוך של בנייה בשיתוף פעולה, אבל קרוב!
היי, שירו איתי! היי!
"כולם, סשיי -כולם, סשיי
קחו את יד ימין שמאלה קחו את יד שמאל ימינה
כולם, סשיי
כי אף אחד לא ילך לשום מקום הלילה
כולם, סשיי
סשיי לאור הירח
כי פרוגלים, אף אחד לא הולך לשום מקום…"
קדימה! -"סשיי, אף אחד לא הולך לשום מקום."
תרגום: אסף ראביד