Šok, šok, rūpesčius pamiršk
Telieka jie dienai kitai
Tegul muzika skamba linksmai
Čia, Fraglių Roke
Dirbk, dirbk, bėdas pamiršk
Šokiai ir dainos palauks
Tegul fragliams linksma būna
- Mes esam Gobas. - Mokė.
- Vemblis. - Būberis.
Redė!
Jaunyli!
Sveiki!
Mano ridikėlis.
Šok, šok, rūpesčius pamiršk
Telieka jie dienai kitai
Tegul muzika skamba linksmai
Čia, Fraglių Roke Čia, Fraglių Roke
Čia, Fraglių Roke.
Kas gali būti geriau už rytą urve su geriausiu draugu, ė?
Visiems viskas gerai?
Gal kas norite antklodės ar gudragalvių lazdelių?
O gal reto vikšro?
Rodos, visiems viskas gerai, Vem.
- Aišku. - Palaukit.
Apie kokio retumo vikšrą kalbame?
Na…
- Ar girdite artėjančią gerą nuotaiką? - Taip.
Būkit pasveikinta, mano fraglių šeimyna.
Džemdolinas!
Taip! Gera tave matyti.
- Taip! - Taip, mes tavęs pasiilgom!
Taip, mano džiaugsmas vėl būti su jumis - neišmatuojamas.
Juolab, kad atnešu nuostabių žinių.
- Labai džiaugiuosi. - Aš irgi.
Aš džiaugiuosi trečia.
Aš džiaugiuosi vembliškai.
Truputėlį domina.
Nežinau, ar esate pasiruošę išgirsti, ką pasakysiu,
tad turėsite tą įrodyti ir eiti su manimi štai ten.
O, taip!
Visi, ateikit
Plokit, šokit
Nes žinia tikrai džiugi
Nuotaika bus pakili
Laukia didžioji žinia Net Ledinė Džo čia
Bet teks palūkėti truputį Paklausyti ir ramiai pabūti
Ūū, papasakok!
Ne, ne, ne, dar nepasakosiu.
Ūū, papasakok!
Teks paklausyti šio priedainio.
Fragliai, ar jūs tam pasiruošę?
Taip, pasiruošę
Šitą tikrai norėsite išgirsti
Mes labai pasiruošę
Pati geriausia žinia Kokią teko girdėti
Tuojau ją pasakysiu
Bet dar ne dabar
Ar pasiruošę?
Taip, mes pasiruošę
Ne, jūs dar nepasiruošę. Nesakysiu.
Taip, mes pasiruošę
Nežinau, ar suprantat
istorinę šios žinios reikšmę.
Taip, mes pasiruošę
Gerai, jei jau taip sakot. Verčiau užbaigsiu dainą.
Mes labai pasiruošę
Viena frazė, trubadūrai!
Neabejoju, manėt, kad jau viskas, bet ne.
Galbūt šįkart. Negaliu pasakyt.
Gerai jau.
Pasakysiu dabar, dabar, dabar
Pasakysiu jau
Vos jie užbaigs Groti
Pasakysiu jau Pasakysiu dabar, dabar, dabar
Taip!
Kas, kas?
Ką gi, fragliai.
Pasakysiu, ką naujiena žada,
kuri atims jums žadą.
Šįvakar Roke, tik vieną vakarą…
Labai jau ilga reklama. Vargu, ar bus verta.
…gyvai pasirodys nerealioji…
didingoji…
neužmirštamoji…
Mezo.
Buvo verta!
- Mezo! Mezo koncertuos čia? - Taip.
Ji - mano mėgstamiausia visų laikų atlikėja! Turiu daugybę daiktų su ja!
Pasiimsiu juos!
Tuoj grįšiu. Mezo!
Taip, Mezo pasirodys šįvakar Koncertų urve.
Dievinu Koncertų urvą!
Greitai tu čia.
Mezo - geriausia atlikėja.
Kai jaučiuosi menkas, jos dainos priverčia mane pasijusti svarbiu!
O, taip. Jos dainos pakelia nuotaiką, jaučiuosi lyg būčiau 3 metrų dydžio.
Gal jautiesi aukšta, nes stovi ant mano kojos?
- Atleisk, Būberi. - Nieko. Ir aš mėgstu Mezo!
Ką gi, nebegaiškime!
Paruoškime jai Koncertų urvą.
Taip, galbūt mažiau galvokime, kaip jis atrodys, ir daugiau - koks ten garsas.
Turiu pietų dėžutę su ja!
Mezo! Mezo bus čia! Tai bent!
Nagi. Gerai.
Taip.
Kūpai! Štai jis!
Kur tu buvai bičiuli? Papasakok man viską.
Kaip sekasi rašyti knygą?
Gerai.
Tai bent. Nuostabiai atrodo.
Pažiūrėkime, koks vaizdas atsisėdus, ė?
Ši vieta - puiki.
Šita - irgi puiki!
Šita - irgi.
Šita… bloga.
Juokauju! Irgi puiki!
Ak, Pleištele.
Kaip gera vėl sekti vėjo gūsius.
Kai juos surasime,
galėsime panaudoti savo puikiąją turbiną ir pagaminti daugiau elektros.
Nuostabu!
Gal kitoje Koncertų urvo pusėje rasime šuorukų.
Taip. Lekiam! Dievinu savo darbą.
- Papypsėk. - Gerai.
Dievinu savo darbą!
Gerai, gana.
Pažiūrėkime, kad scena Mezo gerai atrodytų ir…
Ei, palauk minutėlę.
Ką… Atsiprašau? Vabzdžiai?
Ei, laukia svarbus įvykis.
Štiš, prašyčiau.
Štiš. Taip.
Atsiprašysiu, gudragalviai.
Kadangi čia - ne statybų aikštelė,
būtų malonu jei galėtumėt važiuoti kitur.
Mes tik važiavom pro šalį.
Nuostabu, ačiū, kad taip greitai išvažiuojate.
Ačiū. Taip.
Vėl vabzdžiai?
Gobai, gal vabzdžiai tenori paklausyti koncerto?
- Taip. - Taip, bet jie trukdo.
Nagi, vabzdžiai! Lauk! Keliaukit sau!
Mikliai. Lauk.
Viso. Iki. Keliaukit. Ačiū.
Fui.
Gerai, Sproki. Čiupk pavadėlį.
Kietai. Tikrai patiks visiems šunims, kuriuos sutiksim,
bet labai nesimaivyk, gerai?
Tai tik bitė.
Tu joms nealergiškas. Mes ją apeisime.
Gerai. Tikrai? Dėl bitės?
Bičiuli, tu užsidengei savo akis. Bitė tave tai mato.
Gerai.
Nuostabi atmosfera. Oras tiesiog įsielektrinęs.
Rede! Smagu tave matyt!
Ir man tave, Manti!
Sveiki, visi!
Sėskit. Taip. Mezo pasirodymas jau tuoj prasidės.
Bet kurią minutę.
Ak, Bari Mėlyne! Nežinojau, kad vesi renginį.
Ne šįvakar. Aš tik žiūrovas.
Taip. Logiška.
Vargeli. Kaip manot, kokią dainą ji padainuos pirmiausia?
Gal „Taukš paukšt, šmaukšt…”
arba „Balūbių ritmu”?
Man ji patinka, bet labai jau rimta.
Labas vakaras, meilučiai ir ne tokie meilūs.
Aš toks. Taip, sveiki.
Ar esate pasiruošę nerealiausiam pasirodymui,
koks tik buvo Roke?
Aš taip džiaugiuosi!
Užsidengsiu akis, kol ims skambėti muzika.
Nesiraukykit - žinot, ką turit daryti.
- Stokit ir plokit. - Taip!
Vienintelė ir nepakartojama Mezo!
Kur Mezo?
Kaip ji atrodo?
Ar ji žiūri į mane? Aš jaučiu.
Šaunuolis, sūnau, vėl užauginai tas „babraškes”.
Bet kodėl jos tokios mažos?
Noriu, kad būtų didesnės!
Tokios didelės, kaip mano prosenelio galva.
Didžiausia Gorgų galva istorijoje.
Jam tekdavo ją prisilaikyti, kai vaikščiodavo.
Mano sūdyto sviesto vaikeli, tu niekad nepažiūri, kas toje pašiūrėje.
Gal ten rasi kažką, kas padės užauginti didesnes uogas?
Gerai, gražuolėle.
Gal palik daržininkystę Gorgams Pa ir Jaunyliui, a?
Varge. Veriantis žvilgsnis.
Siaubas.
Taigi, gal patikrinkime pašiūrę?
Taip, manau, puiki mintis.
- Žiūrėk po kojomis. - Varge.
Mezo nėra. Reikia išsiaiškinti, kas vyksta.
- Taip. - Galbūt ji tik vėluoja.
Juk muzikantai dažnai turi savo grafikus, tiesa?
Tiesą sakant, mes labai punktualūs.
Taip, beveik niekad nevėluojame.
Gal ji įkrito į plyšį. O tada tas plyšys nunešė ją toli toli.
Tada ji pasikeitė vardą ir nusprendė nebedainuoti.
Niekada.
O, ne.
Esu tą matęs.
Arba galbūt mūsų akys nesako mums, ką norime girdėti.
Kokia mįslė!
Mįslė? Rodos, inspektorės Redės…
laukia tyrimas.
Greitai prasisukau? Palaukit.
Pamiršau savo padidinamąjį stiklą, kai taip greitai išlėkiau.
Nemanau, kad metas inspektorei Redei.
Ei, visuomet metas inspektorei Redei,
Geras šūkis.
Esu karščiausias Mezo gerbėjas, tad surasiu ją.
Žinot, ji gal pasiklydo Klaidaus posūkio urve.
Jis ne šiaip sau taip pavadintas. Ten tikrai klaidu.
- O, taip. - Tik žiūrėkit, kad visi neišsiskirstytų.
Kai Mezo pasirodys, jos turi laukti minia!
Kada prasidės koncertas?
Man nuobodu.
Kodėl tiek ilgai reikia laukti?
Aš išeinu!
Tiesą sakant, neturiu, kur eiti, bet nervina!
Taip, mane irgi! Man jau gana!
Visi pabūkime stalaktitais ir pakabokime!
Mezo čia bus jau netrukus, po apšildymo.
Pavyzdžiui…
- Galiu užsiauginti barzdą! - Aš irgi!
Ne šįvakar. Pasaugosiu savo talentą.
- Pasakotoja! - Taip?
Ateik ir papasakok mums istoriją.
Tuojau.
Taip, gal norit paklausyti eilėraščių?
Gal ir neblogai.
Fraglių. Rokas.
Pasimetęs. Šokas.
Ar ji pasakė „šoka”?
Man patinka.
Ledinė kas?
Ledinė oho.
- Ledinė Džo! - Tai aš.
Ledinis šokas.
Nuostabu. Kada tai pasibaigs? Ar kas žinot?
Mezo!
Nieko sau.
Mezo!
Ieškai manęs?
Ne, ieškau Mezo. O kas tu?
Aš - Mažasis Rago.
Galvojau, gal ne taip ištarei mano vardą.
Mezo. Rago. Mezo. Rago. Panašu.
Žinoma.
Taip.
Mezo? Mezo?
Nagi. Man reikia kokios užuominos.
Kažkas pasakė „užuominos”?
Liaukis, Rede.
Sakiau, kad pats surasiu Mezo. Man nereikia inspektorės Redės.
Gerai jau. Išeisiu, jei laimėsi žaidimą „Akmuo, ridikėlis, tvenkinys”.
Mielai, fragle Rede!
Taip.
- Gerai. Štai. Pasiruošusi? - Gerai.
Akmuo, ridikėlis, tvenkinys!
- Akmuo įveikia ridikėlį! - Negali būti!
Ji teisi, bičiuli.
Patikėk. Išmanau tokius dalykus.
Mezo?
Nieko sau.
Garbė su jumis susipažinti.
Mano vardas - Togas, aš irgi „suzikantas”…
Turiu galvoje, aš Gobas, ir irgi esu muzikantas.
Ir… Kur jūs?
Apačioje.
Mezo?
Vienintelė ir nepakartojama.
- Susipažinkite su mano grupe. - Sveiki.
Labas.
Gobai…
juk čia tie vabzdžiai, kuriuos prieš tai išvijai iš Koncertų urvo.
Taip, kodėl taip pasielgei?
Jūsų balsas toks galingas, nesitikėjau, kad būsite tokia maža.
Jei būčiau žinojęs, kad ten jūs, tikrai nebūčiau išvaręs.
Tai jei būtum žinojęs, kad esu garsi dainininkė, nebūtum taip elgęsis?
Būtent. Taigi, grįžkime atgal į Koncertų urvą, ė?
Žinot, ką? Kažkaip nebesinori koncertuoti.
Palaukit…
Kas čia nutiko?
Į mane nežiūrėk. Tu nušalinai inspektorę Redę.
Ką… Taip, bet aš… Bet ji…
Taip, bet…
Ak, Sproki.
Juk netūnosi čia amžinai.
Gal įdėsiu tau maisto ir palauksiu ten,
o tu gali sau likti kurį laiką.
Bet aš tavęs pasiilgsiu.
Taigi, ką galėčiau padaryti, kad bitės neatrodytų tau tokios baisios?
Nupirkau užkandžių.
Taigi, žinai medų.
Jis lipnus. Saldus. Filmukuose jį labai mėgsta lokiai.
Ar žinai? Jį gamina bitės.
Bitės nešioja žiedadulkes ir apdulkina augalus, taip užauga gėlės ir vaisiai.
Ar žinai, kad vieną iš trijų kąsnių mes gauname tik dėl bičių?
Be bičių subyrėtų visa maisto grandinė.
Nors jos ir mažos, jų poveikis - didžiulis.
Panašiai kaip man tavo bičių baimė man atrodo mažytė,
bet tau ji - didžiulė.
Atleisk, Sproki.
Nederėjo man nepaisyti tavo jausmų.
Sugalvojau.
Nesuprantu. Kodėl Mezo išėjo?
Negi ji nenori pasirodyti?
Nežinau.
Tik jau nesugalvok skaityti savo dėdės…
Metas! Dėdė Metas. Puiki mintis, Rede!
Jo atvirlaiškiai visad padeda.
„Brangus sūnėne Gobai,
išėjau pasivaikščioti su naujais kolegomis…”
Sveikas.
…ir pamačiau labai rimtą reikalą.
Buvo aišku, kas ten vyksta.
Kvaili padarai stengėsi atvėsinti pavojingai karštą akmenį,
mėtydami jį į vėsinantį lanką.
Tas akmuo buvo karštas. Jie vos galėjo išlaikyti jį rankose.
Atsargiai, jaunieji akmenų tramdytojai!
Bet vėsinantis lankas nepadėjo.
Jis vis tiek buvo toks karštas,
jog jiems tekdavo padaužyti jį į žemę, kad ištvertų.
Tiems akmenų vėsintojams reikėjo pagalbos,
ir aš tiksliai žinojau, ką daryti.
Duokit man tą karštą akmenį. Aš jus apsaugosiu.
Aš laisvas, aš laisvas! Meskit man akmenį!
Jie manęs nepriėmė dėl ūgio.
Bet jie klydo.
Ne šiandien, karštuk!
No problemo, bičiuliai!
Ką darot? Kurių…
„Akmenų tramdytojai netgi padovanojo man draugystės apyrankę,
taip parodydami dėkingumą.”
„Tegul ji tau primena, kad negalima nuvertinti kitų pagal išvaizdą.
Su didele meile - tavo mažas dėdė Metas.”
Nieko sau. Dabar suprantu.
Eime, Rede. Turiu kai ką padaryti. Taip.
Kažkas kvietė Mažąjį Rago?
O, ne. Sakiau, kad turiu kai ką padaryti.
Padaryti, Rago, padaryti, Rago. Panašiai skamba.
Bet kokiu atveju, pakvieskit mane, jei reikės.
Aš… Mes…
- Eime. - Taip.
Ką judu čia sugalvojote?
Karalienė, kurią trokštu matyti.
Nuėjome į pašiūrę, kaip liepei…
ir suradome šį maišą, ant kurio užrašyta „Gorg-A-Max”.
Ten buvo prirašyta daug įspėjimų, bet Pa pasakė, kad nėra kada skaityt.
Nes laukia daug darbų.
Tas „Gorg-A-Max” padidins mūsų „babraškes”
ir sunaikins visa kita.
Puiku.
Nežinau, ar tai gera mintis.
Tu teisi, mieloji. Tikrai gera mintis.
Daugiau niekad tavęs nenuvertinsiu.
Taip.
Eime, Sproki.
Tau pavyks, bičiuli.
Mano mažylis pats gražiausias.
Tereikėjo padaryti vietos tavo uodegai.
Nė negalvok. Mes jos nelaikysime, Sproketai.
Ką gi, eime. Turime daug draugų šunų, su kuriais reikia pasisveikinti.
Ir daug šunų šeimininkų, kurie mane įsimins
kaip damą, vedžiojančią šunį su bitininko kostiumu.
Ritmas! Taip, rimtas!
Taip, rimtas! Ritmas!
Chaosas!
Koks pojūtis!
Menas.
Tai buvo Vemblis ir Mokė,
kurie padarė kažką, apie ką dar labai ilgai mąstysiu.
- Mes viską sugalvojome. - Taip, užčiuopėme kažką tikrai ypatingo.
Dabar į sceną užlips kas nors kitas,
na…
- Gobas. - Sveiki.
Sveiki, visi. Taigi, Mezo…
Taip. Ji tikrai nuostabi
ir tikrai nusipelno išgirsti, kaip ją mylite,
bet per mane
ji nepasirodys.
Turbūt juokaujat!
Na, man labai gaila.
Matot, aš neįvertinau jos ir jos draugų, nes jie buvo labai maži.
Gobai, Gobai, Gobai.
Taip. Ir aš taip elgiausi ne tik su Mezo.
Taip elgiausi ir su gudragalviais.
Atleiskit, gudragalviai.
- Nuvertinau Redę. - Ir inspektorę Redę.
Be jos padidinamojo stiklo nebūtume suradę Mezo.
Labai atsiprašau, kad sugadinau koncertą.
O, kad galėčiau atsiprašyti Mezo ir jos draugų.
Ne todėl, kad ji - žymi dainininkė, bet todėl, kad ji yra.
O aš elgiausi su ja kaip su tuščia vieta. Taip negalima.
Mezo!
Scena!
Mezo! Čia!
Mezo, aš labai atsiprašau.
Nesitikiu, kad koncertuosite,
bet džiaugiuosi, jog grįžote, ir aš galiu tą pasakyti.
Ir norėčiau padovanoti šią draugystės apyrankę,
kurią man atsiuntė dėdė Metas.
Na, ji man stipriai per didelė,
bet nešiosiu ją kaip draugystės sijoną.
Ir, manau, surengsiu koncertą.
Taip!
Nieko sau!
Matai, atsiprašymai leidžia pradėti atkurti dalykus.
O žinai, kas išsprendžia visas problemas?
Kas?
Muzika.
Taip.
Suprantu.
Žinoma. Taip, taip.
Nauja sensacija plinta Toli ir šalia
Didinga šviesa Įsižiebė čia
Plokit iš širdies Negailėkite išties
Viską darykit palengva Ir jus apims šiluma
Ak, šoksime visi linksmai
Ir liksime čia amžinai
- Du du du - Liksime amžinai
Kairę koją - į priekį Dešinę - atgal
Pašokime visi drauge
Dešinę ranką - į kairę O kairę - į dešinę
Šoksime visi drauge Iki ryto, ne tik nakčia
Šoksime linksmai
Ir liksime čia amžinai
Nagi, Gobai! Padainuok man ką nors!
Prieiki arčiau
- Nieko sau! - Arčiau
- Nes imame judėti - Judėti
- Negalim nusėdėti - Nusėdėti
Ir mums labai smagu
- Taip, šokam - Šokam
- Šoksime visi drauge - Iki ryto, ne tik nakčia
- Šoksime lengvai - Šoksime
- Ryškioje mėnulio šviesoje - Mėnulio šviesoje
Šoksime visi linksmai
Ir liksim čia amžinai
- Amžinai - Amžinai.
- Kairę koją - į priekį - O, taip.
- Dešinę - atgal - Taip, atgal.
Pašokime
Pirmyn, Mezo!
Visi drauge
- Plokit iš širdies - Taip.
- Negailėkite išties - Negailiu.
Viską darykit palengva Ir jus apims šiluma
Atsiprašau. Nieko nematau.
Ačiū.
Geriau?
Vaje, nuostabu!
Ne taip nuostabu, kaip visą dieną visiems drauge statyti, bet panašiai!
Padainuokime drauge! Ei!
- Visi pašokim - Visi pašokim
Ei, dešinę ranką - į kairę O kairę - į dešinę
Visi pašokim
Nes visi šoksime čia linksmai
Visi šoksime
Šoksim ryškioje mėnulio šviesoje
Nes fragliai liks čia amžinai
- Nagi! - Liks čia amžinai
Išvertė Akvilė Katilienė