Šok, šok, rūpesčius pamiršk
Telieka jie dienai kitai
Tegul muzika skamba linksmai
Čia, Fraglių Roke
Dirbk, dirbk, bėdas pamiršk
Šokiai ir dainos palauks
Tegul fragliams linksma būna
- Mes esam Gobas. - Mokė.
- Vemblis. - Būberis.
Redė!
Jaunyli!
Sveiki!
Mano ridikėlis.
Šok, šok, rūpesčius pamiršk
Telieka jie dienai kitai
Tegul muzika skamba linksmai
Čia, Fraglių Roke Čia, Fraglių Roke
Čia, Fraglių Roke.
- Taip, nauja skrybėlė. Taip. - Labai stilinga.
Puiku. Tas šuorukas išdžiovino mano kojinę.
Bus tau džiaugtis.
Tie šuorukai vėl sugrįžo, ir jie nervina!
Bet šuoliai į vandenį patys nenušoks.
Kurių galų…
Na. Turbūt šiandienai užteks.
Ačiū, kad atėjote į šį skubų susirinkimą.
Taigi, kaip jau turbūt žinote, gudragalvis, kurio vardo neminėsiu,
netyčia išleido šuorukus,
kuriuos laikėme energijos gamybai.
- Aš tą padariau! Aš. - Taip, o aš padėjau!
O, varge. Žodžiu.
Dabar turime didesnių bėdų.
Tik, prašau, stipriai nesureaguokite, kai pasakysiu.
- Pažadam. - Rėžk.
Dabar visur auga braškės, neberandame ridikėlių.
- Mums galas! - Kodėl tą pasakei?
Prašyčiau.
Tai - mūsų galimybė užkirsti kelią problemai,
kol fragliai to dar nepastebėjo ir dar labiau visko nesugadino.
Na, pone, žinome, kad iš braškių nieko nepastatysime,
tačiau būdama darže pastebėjau kai ką įdomaus.
Stumk stipriau.
Stipriau už ką?
Fragliams sunku atsigabenti braškes iš daržo.
Kas, jei mes jiems pagelbėtume?
Turėsime sukurti pristatymo sistemą,
kuri nudirbs visą darbą.
Taip! Jė!
Man labai patinka dirbti!
Gal tiesiog nekreipsiu dėmesio į tuos šuorukus.
Aš nekreipiu į jus dėmesio!
Smagu! Apsikeitėme lovomis!
Lovomis!
O asmenybėmis irgi pasikeisime?
- Mėgstu laimėti. - Ne.
Vienas iš tų šuorukų čia viską sujaukė.
Žinai, praėjusį kartą jie ilgainiui nurimo. Neabejoju, kad ir vėl taip nutiks.
Negaliu tiek laukti.
Sustabdysiu tuos šuorukus, kad jie mūsų nenervintų.
Ak, Rede.
Tavo atkaklumas vertas eilėraščio.
Parašysiu, tik vėliau. Dabar turiu daug reikalų.
Bet kaip sustabdysi šuorukus?
Juk neužkamšysi visos didžiosios salės.
Puiki mintis, Moke! Būtent tą ir padarysiu.
- Ateikite, visi. Užkamšykime ją. - Užkamšykime!
Vėjas pučia iš pusių visų Net išstovėti sunku
Sunku
Daugiau nebeištversiu Rodos, kiti jau pasidavė
Nepasidavė
Nesėdėkit rankas sudėję Ir nelaukit
Taip pokyčių nebus
Tad nesnauskit Ir darbą nudirbkit
Užkamšykime!
Taip. Taigi, visi. Atsikratykime tų šuorukų.
Užkamšykime!
Paimkime samanų bei akmenų Ir užkamšykime iki lubų
Dirbkim, nesustokim
Nespėsit nė apsižvalgyti Ir darbas jau bus padarytas
Užkamšysim
Nesėdėkit rankas sudėję Ir nelaukit
Taip pokyčių nebus O, ne
Tad nesnauskit Ir darbą nudirbkit
Užkamšykim!
Ką mes darom?
Užkamšom!
Puikiai pavyko.
Mes visi drauge užkamšėme didžiąją salę.
Daugiau šuorukai mums nebetrukdys.
Aš tuo pasirūpinau, be jokių neigiamų pasekmių.
- Tai iki, bičiuliai. - Čia tik man taip atrodo,
ar čia darosi šilta?
Tikrai karšta, kaip skrudintuve.
Taip. Sakyčiau, labai primena skrudintuvą.
Taip. Kaip virėjas pasakyčiau, visiškai kaip skrudintuve.
Darosi sunku kvėpuoti.
O, varge. Net mano prakaitas prakaituoja.
Nes užkamšėte didžiąją salę.
Oras nebejuda.
Jaunyli?
Tas „Gord-A-Max” - labai geras.
Dabar auga didelės uogos, o nieko kito,
įskaitant tuos bjaurius ridikėlius, nebeliko.
Aš dabar esu uogų karalius!
Po galais. Nepasiekiu.
O nepamėginai atsistoti?
Ką? Ne.
Uogos turi pačios pas mane ateiti.
Nori pasakyti, iššokti iš daržo
ir įkristi tau į burną?
Būtent.
Reikia sistemos, kuri atneštų man tas uogas,
- o aš sėdėčiau sau visą dieną. - Taip.
Nesėdėk čia
kaip koks Gorgas ant rąsto.
- Tavęs ir tavo motinos laukia darbai! - Gerai, Pa. Taip.
Ei, Ma!
Bus kaip uoga!
Tu dar turi parako, Pa. Kaip uoga.
Nieko sau. Siuntiniai „Fragliui Gobui”
tampa vis didesni.
Pala. Čia Sproketui?
Tu kažką nusipirkai iš mano kompiuterio?
Tai tapo per daug lengva.
„Ačiū, kad prisijungėte prie „Au au niam:
geriausi skanukai šunims prie jūsų durų.”
„Jūsų pirmasis skanukas atkeliauja iš Prancūzijos.”
Kas paruošė tą siuntinį? Klounas?
Pala, ta dėžė dėl vieno skanuko? Vieno?
Valio. Ne vienas.
Ei, Rede.
Žinau, kad gyventi su šuorukais tau buvo nesmagu,
bet dabar nesmagu mums visiems.
Man tokia temperatūra visai patinka.
Išskyrus Riežą.
Gal atidenkime šitą?
Ne!
Ne! Mano kasytės!
- Palauk… - Klausyk, aš negaliu pakęsti tų šuorukų.
- Taip, bet Rede. Mes turime… - Sugalvosiu kitą būdą
- atvėsinti šią patalpą! Pažadu. - Bet…
Būberi?
Tu atlaisvinai savo šalį?
Atėjo dar nematyti laikai, Moke.
- Labai karšta. - Karšta.
Kaip kovoti su karščiu?
Kas, jei išsirikiuotume
ir pūstume į sprandą priešais stovinčiam fragliui?
Taip!
O, ne. Paskutiniam fragliui vis tiek būtų labai karšta.
Čia vėsu?
Kieno šis urvas?
Ledinė Džo?
Palauk!
Aš mintimis valdau savo lazdą.
Na, dar pasitreniruosiu.
Kodėl čia taip šalta?
Nes turiu šalčio akmenį.
Jis šaldo orą aplink save.
Sužinojau apie juos, kai buvau sustingusi į ledą Lediniuose Urvuose
šimtą metų.
Žinai, kad visą tą laiką būdravau?
Tokie dalykai nepraeina be pėdsakų.
Neįtikėtina! Man reikia tokio.
Ei, Burgunde.
Juos nešioti reikia atsargiai.
Turi rodyti pagarbą, a… Koks ten tas žodis?
Kai visi aplink gyvena
harmonijoje? Viskas susiję.
Žinai, ledas ir Džo.
Turi būti kažkoks žodis.
Turėsiu galvoje!
Ekosistema! Prisiminiau. Tas žodis…
Šiaip ar taip, smagiai paplepėjom.
Atnešiau sriubos. Karštos sriubos?
Ar kas norite sriubos?
Buvau pagaminęs gaspačą, bet kol atnešiau čia,
ji tapo karšta pomidorų sriuba.
Turiu kažkaip atsipalaiduoti!
Eisiu į savo urvą ledinei meditacijai.
Tikiuosi, ji tebėra.
Šalta.
Ei. Išsprendžiau problemą.
Ledas, tiesa?
Tobulas būdas atsikratyti braškių iš daržo.
Aš - genijus. O dabar paskubėk. Aš alkanas.
Suk, nesustok, Ma.
Štai taip.
Braškės jau atkeliauja.
Labai pavargau.
Sveika, mano mažoji drauge braške.
Aš tave suvalgysiu.
Rodos, šis uogų valgymo būdas labai sudėtingas ir neefektyvus.
Žinau. Puiku, tiesa?
Ne ten krenta.
Reikės sutvarkyti.
Darysiu, ką galiu, kad tik neatsikelčiau nuo kėdės,
o judu pasirūpinkite viskuo kitu.
Gerai, Ma. Metas pareguliuoti.
Gerai.
Ištraukimas baigtas. Siųskite apdirbimui.
Siunčiame.
Apdirbame.
Apdirbimas baigtas. Siunčiame kubelius pakuoti.
Pakuojame!
Samanų pakavimas baigtas.
Į paskirstymą.
Skirstome braškių kubelius.
Architektas Pleištelei. Naujoji sistema veikia nepriekaištingai. Baigiau.
Taip, žinau. Aš šalia, pone.
Kalbėk per radijo stotelę. Baigiau.
Kai pamačiau Ledinės Džo šalčio akmenį,
pamaniau: „Puiki mintis!”
Šuorukai mūsų nepasieks, o bus vėsu.
Jokio neigiamo poveikio.
Gerai, turiu pripažinti,
čia tikrai malonu ir vėsu.
Net Lanfordui patinka.
Pagaliau mudu su Lanforduku
sutariame!
Bet Rede, o kaip kiti?
Didžiojoje salėje vis dar karšta.
Tie, kuriems per karšta, gali ateiti čia.
Problema išspręsta.
- Gobai, tavo balūbis… - Taip? Atleiskit.
- Štai taip. - Dabar jis mano burnoje.
Gerai, problema turbūt ne visai išspręsta.
Taip.
Mano veidas ant kito veido.
Rede, manau, teks atidaryti didžiąją salę.
Arba, paklausykit,
dar kai kas.
Turiu atvirlaiškį nuo dėdės Meto Keliauninko.
Gal ten parašyta apie tai, a?
Turiu galvoje, niekaip negaliu išeiti. Tad skaityk.
„Brangus sūnėne Gobai,
atsidūriau karštose skurdžiose žemėse, svajodamas apie patogesnę vietą.”
Laimei, kaip tyrinėtojui
man nereikia svajoti apie kitas vietas.
Aš jas tiesiog atrandu.
Staiga atsidūriau tikrame rojuje, kupiname žalumos, ežerų ir paplūdimių.
Tikras grožis, kaip mano ūsai.
Tiesiog tobula, išskyrus vieną dalyką.
Ji buvo užteršta baltais akmenukais,
kurie gadino tą tobulą natūralų kraštovaizdį.
Mačiau, kad tie akmenys labai trukdė kvailiems padarams.
Nes jie daužė juos su blizgančiomis kuokomis
bei vaikėsi gudragalvių automobiliukais.
Turėjau padėti.
Aptikau geresnę vietą,
tad dabar atėjo metas suteikti kvailiems padarams
- tokią pačią dovaną. - Nagi.
Nesijaudink, aš sutvarkysiu.
Nėra už ką!
Ir, žinoma,
kvaili padarai nekantravo man padėkoti.
Nėra už ką!
Buvo malonu. Sėkmės!
Laikykit jį!
„Siunčiu kuoką,
jei prireiktų pokyčių tavo aplinkoje, kaip prireikė man.
Nepamiršk, neužtenka, kad būtų patogu tau,
turi būti patogu visiems. Su meile, tavo dėdė Metas Keliauninkas.”
- Taip. - Nieko sau.
Nežinau, gal kaltas šaltas oras,
bet, manau, tas tavo dėdė galbūt teisus.
Reikia, kad Fraglių Roke būtų patogu
visiems fragliams.
Tai atidarysi didžiąją salę?
Ak, Moke, Moke, Moke.
Ne. Sugalvojau dar geriau.
Kita stotelė - patogumas visiems.
Praleiskite šalčio akmenis.
Gerai, kadangi vis gauname po skanėstą dėžėje,
atėjo metas pasimokyti.
Taip, paruošiau žemėlapį.
Taigi, etiketėje parašyta, kad grūdai buvo išauginti Australijoje.
Sultinys išvirtas Azijoje,
o riešutai užauginti Šiaurės Amerikos ūkyje.
Visa tai buvo nugabenta į Europą, supakuota ir sudėta,
ir vėl išsiųsta.
Keturi skrydžiai, jei paskaičiuosim.
Tuomet viskas keliavo laivu,
traukiniu ir sunkvežimiu.
Kol pasiekė mūsų duris.
Dabar pagalvok, kiek reikėjo kuro ir kiek anglies dvideginio susidarė.
Jau nekalbu apie medžiagas.
Didžiulis išeikvojimas.
Ak, bičiuli.
Tik norėjau tau paaiškinti, nekaltinu tavęs.
Ei, bičiuliukai,
- tikiuosi, jums patinka sprendimas. - Nieko sau.
Atvežiau toną šalčio akmenų ir visur jų pridėliojau.
Dabar visiems gerai.
- Taip. - Taip. Čia gera ir vėsu.
Bet gyvename uždarytame urve su karštu tvenkiniu ir nauju šaltu oru.
Ir visi žinome, kas nutinka,
kai šalto ir šilto oro srovės susiduria virš vandens?
Kas?
Būberi, tu žinojai, kad taip nutiks?
Na, taip. Išmanau termodinamiką.
Kas? Negali fraglis domėtis kitais dalykais be virimo ir skalbimo?
Nesijaudinkite. Aš viską sutvarkysiu.
Bet pirmiausia pasakykit, kur jūs?
Ką… Rede? K… Rede?
Gobai? Čia tu? K…
Vembli? Vembli, aš čia!
Neįsivaizduoju, kur aš. Moke?
Vembli!
Pogi!
Kur aš?
Rimtai čia pridirbau.
- Tai jau tikrai. - Ledinė Džo?
Kol dar nieko nepasakei, jei atidžiau pažiūrėsi,
pamatysi, kad mano lazda išties truputėlį pajudėjo.
Ak, Ledine, aš tik norėjau, kad visi gerai jaustųsi,
todėl pridėliojau šalčio akmenų.
Juk ir tu tą padarei, tiesa?
- Ne! - A?
Tas šalčio akmuo čia gulėjo visą laiką.
Kaip manai, kodėl
išsirinkau urvą šitaip toli?
Kad būtum kuo toliau nuo visų fraglių, kurie tave erzina.
Ne, taip sakiau, nes buvau išdidi.
Raudonuke, negali keisti aplinkos,
kad tau būtų patogu
ir pamiršti trapią ekosistemos pusiausvyrą.
Turiu viską sutvarkyti.
Ir man prireiks draugų pagalbos.
Ačiū, Ledine!
Vis dar nepriprantu prie apkabinimų. Ar tai gerai?
Ačiū, Ledine Džo!
Gerai, grįžkim prie reikalų.
Žinau, kaip tave pajudinti.
Prašyčiau?
Pajudinau lazdą!
Man pavyko.
Mintimis.
Vembli! Vembli, čia tu?
Taip manau.
Vemblis? Taip? O, taip, tai aš.
Ei, visi. Sekite paskui Vemblio sireną.
O, taip.
Ei.
Ei. Noriu, kad visi padėtų sutvarkyti šį chaosą.
Būberi, įsižiebk, kad galėtume valyti.
Nebloga mintis.
Puiku, nes…
Nes tikrai viską sugadinau.
Pažeidžiau natūralią Roko tėkmę,
tik todėl, kad man buvo nepatogu.
Nežinojau, kad tai pridarys žalos, bet dabar jau žinau.
Turbūt kartais neįvertini, kaip gerai gyveni,
kol neprarandi.
Skonio nesužinosi Kol neparagausi
Juoktis nemokėsi Kol ašaros neišspausi
Nežinosi, kur buvai Kol nepasuksi namo
Ir nesuprasi, ką praradai Kol nesurasi to
Oho, nežinojau, kad taip moku.
Anksčiau maniau, kad pasaulis Sukasi aplink mane
Kad patirtis ateina savaime
Nežinojau, kad viskas turi savo kainą
Ir tuomet supratau Kartais tenka sumokėt dvigubai daugiau
Ak, skonio nesužinosi Kol neparagausi
Juoktis nemokėsi Kol ašaros neišspausi
Nežinosi, kur buvai Kol nepasuksi namo
Ir nesuprasi, ką praradai Kol nesurasi to
Dabar truputį pagyvenau
Papasakok!
Ir šį tą jau išmanau
Žinau, tai tiesa, sesut.
Bet tuomet vieną dieną Sėkmė nusisuko nuo manęs
Ir mano mylimas dalykas Pranyko
Ak, skonio nesužinosi Kol neparagausi
Ne, nesužinosi.
Juoktis nemokėsi Kol ašaros neišspausi
Neįsivaizduoju.
Nežinosi, kur buvai Kol nepasuksi namo
Ir nesuprasi, ką praradai Kol nesurasi to
Dar kartą!
Skonio nesužinosi Kol neparagausi
Taip, dainuojam, fragliai!
Juoktis nemokėsi Kol ašaros neišspausi
Aš jus myliu!
Nežinosi, kur buvai Kol nepasuksi namo
Ir nesuprasi, ką praradai Kol nesurasi to
Pajodeliuokite!
Taigi, tau tikrai viskas bus gerai, Rede?
Ei, gal nebus labai patogu,
bet ištversiu. Taip visiems bus geriau.
Taigi, kas dabar?
Gerokai paprakaitavome, kol viską sutvarkėme,
tad ką pasakysite, jei visi išsimaudytume tvenkinyje?
Geras sprendimas.
- Taip, eime! - Taip!
Rieže. Kiek laiko tu čia gulėjai?
Jei atvirai, nežinau.
Aš per daug susiraukšlėjęs?
Taip.
Ką gišmėginkime naują pagerintą versiją.
- Gerai. - Pradedam.
Pirmyn, Ma!
- Taip. - Ateik pas Pa.
- Nepataikė. - Taip.
Padėkit…
Mano karališkoji nosis.
Daugiau nenoriu.
- Nebenoriu! - Ką? Dar? Jei taip sakai.
Atsitraukiam. Visai nepatogus būdas valgyti uogas.
Tačiau smagu.
Gražiai… Gerai aš čia.
Ei, Sproki. Nenorėjau tavęs įskaudinti.
Smagu turėti patinkančių daiktų.
Tik manau, kad būtų dar smagiau, jei truputį pasistengtume,
kad nenukentėtų mūsų planeta.
Gal nueikime į ūkininkų turgelį?
Ten yra kioskas,
kuriame parduoda čia pagamintus skanukus šunims.
Tokiu būdu ir gausi skanukų, ir pasivaikščiosi.
O aš pakeliui galbūt nusipirksiu braškinį pyragaitį veganiškoje kepykloje.
Ei, ir aš nusipelniau skanėsto.
Ak, skonio nesužinosi
Kol neparagausi
Juoktis neišmoksi Kol ašaros neišspausi
Nežinosi, kur buvai Kol nepasuksi namo
Ir nesuprasi, ką praradai Kol nesurasi to
Dabar truputį pagyvenau
Papasakok!
Ir šį tą jau išmanau
Žinau, kad tai tiesa, sesut.
Bet tuomet vieną dieną Sėkmė nusisuko nuo manęs
Ir mano mylimas dalykas Pranyko
Skonio nesužinosi
Kol neparagausi
Juoktis neišmoksi Kol ašaros neišspausi
Nežinosi, kur buvai Kol nepasuksi namo
Ir nesuprasi, ką praradai Kol nesurasi to
Dar kartą!
Skonio nesužinosi
Kol neparagausi
Juoktis neišmoksi Kol ašaros neišspausi
Nežinosi, kur buvai Kol nepasuksi namo
Ir nesuprasi, ką praradai Kol nesurasi to
Štai taip!
Buvo smagu. Gražiai pajodeliavom, draugai.
O, taip.
Išvertė Akvilė Katilienė