S plesom preženi skrbi, pusti jih za druge dni.
Glasba naj igra doli v Fraggle Rocku.
Z delom preženi skrbi, pusti ples za druge dni.
Fragli naj se igrajo.
-Smo Gobo. -Mokey.
-Wembley. -Boober.
Red!
Mali!
Živijo!
Moja redkev.
S plesom preženi skrbi, pusti jih za druge dni.
Glasba naj igra doli v Fraggle Rocku.
Doli v Fraggle Rocku.
-Ja, klobuk je nov. -Zelo je fin.
Fino. Piš mi je posušil nogavico.
Prav mi je, kaj pa sem se hvalil.
Piši so spet tu in prav sitni so!
Toda ti skoki se ne bodo sami odskakali.
Kaj za…
Mislim, da bom zaključila za danes.
Hvala, da ste prišli na nujni sestanek.
Kot morda veste je duzer, ki ga ne bomo imenovali,
po nesreči izpustil veter, ki smo ga hranili za elektriko.
-Jaz sem bil! Jaz. -Jaz pa sem mu pomagal.
Ojej. Zdaj imamo hujšo težavo.
Pa ne pretiravajte, ko vam povem.
-Obljubimo. -Poslušamo.
Jagode so vse prerasle. Ne najdemo več redkev.
-Konec je z nami! -Zakaj ste nam povedali?
Prosim.
Težavo lahko rešimo, preden fragli izvedo in začnejo komplicirati.
Vemo, da z jagodami ne moremo graditi,
a na vrtu sem videla nekaj zanimivega.
Močneje potiskaj.
Močneje kot kaj?
Fragli le s težavo spravijo jagode z vrta.
Kaj če bi jim pomagali?
Dostavni sistem bi morali zgraditi, kar bi terjalo ogromno dela.
Ja!
Obožujem delo!
Ne bom se zmenila za piše.
Ne menim se zate!
-Zabavno! Menjava postelj! -Menjava!
Bi zamenjali tudi osebnosti?
-Rada zmagujem. -Ne.
Piš je zapihal in vse pokvaril.
Zadnjič so izginili. Najbrž bodo tudi tokrat, sčasoma.
Ne morem čakati do sčasoma. Zdaj moram ustaviti piše.
Red, lahko bi napisala pesem o tvoji vztrajnosti.
Ne zdaj, delo imam. Ko bom utegnila.
Kako ustaviš piše? Ne moreš zatesniti celotne velike dvorane.
Bravo, Mokey! Točno to bom naredila.
-Dajmo, zatesnimo vhode v dvorano. -Ja!
Veter biča v vse smeri. Že stati je težko.
Težko.
To prenašam že več dni. Vsi so obupali.
-Jaz pa ne. -Ne čakaj na spremembo.
Ne bo se spremenilo samo po sebi.
Ne bo se zgodilo drugače, zato zavihaj rokave.
Zatesnimo!
Ja, tako je prav. Preprečimo vdor pišem.
Zatesnimo vhode!
Pomagajmo si z mahom in kamnom, da bo res tesno.
Da bo tesno.
Kmalu bo neprodušno in nič več ne bo resno.
Zatesnimo vhode.
Ne čakaj na spremembo.
Ne bo se spremenilo samo po sebi.
Ne bo se zgodilo drugače, zato zavihaj rokave.
Zatesnimo vhode!
Zatesnimo!
Kaj delamo?
Zatesnimo vhode!
Odlično.
Zatesnili smo vhode v dvorano. Ni več pišev.
Rešila sem težavo, pa še nobenih minusov ni.
-Se vidimo. -Se samo meni zdi toplo tu notri?
-Res je soparno. -Ja. In to precej.
Res je. Soparimo se kot zelenjava. Že skoraj kuhamo.
Ojej. Še moj znoj se znoji.
Zato, ker ste zatesnili dvorano. Ni več zračnega toka.
Mali, ta gorgorast je pripraven.
Pognoji jagode in uniči vse drugo, vključno z nadležnimi redkvami.
Zdaj sem jagodni kralj!
Šment. Ne dosežem jih.
Si poskusil vstati?
Kaj? Ne. K meni morajo priti.
Bi morale skočiti z vrta in v tvoja usta?
Točno.
Razviti moramo sistem, ki mi bo prinesel jagode,
-medtem ko jaz ves dan sedim. -Ja.
Ne sedi tu kot gorgov bog.
-Z mamo vaju čaka delo! -Ja, ata!
Mama! Mama!
To bo jago lepo.
Še vedno znaš, ata. Jago lepo.
Paketi za Goba Fragla so vse večji.
Čakaj. To je za Zobnika?
Si nakupoval z mojim prenosnikom?
Čisto prelahko je.
"Pri Hov Hov Njamu na dom pošljemo pasje priboljške."
"Vaš prvi priboljšek je iz Francije."
Je klovn to spakiral?
Vse to za en priboljšek? En?
Hura. Ne samo enega.
Red, vem, da si trpela zaradi pišev, toda zdaj vsi trpimo.
Meni je všeč taka temperatura.
Z izjemno Grizkota. Kaj če odpremo samo ta vhod?
Ne, ne!
Ne! Moj čopek.
Ne prenesem teh pišev.
-Že, ampak Red… -Ugotovila bom,
-kako ohladiti dvorano! Obljubim. -A…
Boober, si si razrahljal šal?
Takšne vročine še ni bilo.
-Kako je vroče. -Vroče je.
Kako se spopasti z vročino?
Kaj če se vsi postavimo v vrsto in fraglu pred seboj pihamo za vrat?
Ja!
Ne, zadnjemu fraglu bi bilo še vedno vroče.
Čutim mraz?
Čigava je ta jama?
Vau.
Ledena Jana?
Samo malo počakaj.
Palico skušam premakniti z mislimi.
Še se trudim.
Zakaj je pri tebi tako mrzlo?
Zaradi mojega hladnega kamna. Hladi zrak okoli sebe.
Zanje sem izvedela, ko sem bila stoletja zamrznjena v Ledenih votlinah.
Ves, da sem ves čas bedela? To spremeni fragla.
Neverjetno! Moram ga dobiti.
Umiri konje, Rdečka. Ne moreš jih kar tako prestavljati.
Spoštovati moraš… Kako se že reče?
Kako je vse v okolju v sožitju. Vse je povezano.
Saj veš, Ledena in Jana. Mora obstajati beseda za to.
Zapomnila si bom!
Ekosistem! Spomnila sem se. To je beseda…
Lepo sva poklepetali.
Bi kdo juho? Vroča juha.
Hej, bi kdo juho?
Gaspačo se je med potjo spremenil v vročo paradižnikovo juho.
Moram se ohladiti!
V svojo jamo grem izvajat ledeno meditacijo. Upam, da je resnična.
Mrzlo je.
Živijo. Rešila sem težavo. Fino, ne?
Odličen način, kako dobiti jagode z vrta.
Genij sem. Pohiti, lačen sem.
Vrti, mama. Zdaj zdaj bo.
Jagoda je na poti.
Naporno je.
Pozdravljena, jagagoda moja. Pojedel te bom.
Kako neekonomičen, zapleten način za uživanje jagod.
Vem. Ni super?
Ni poravnano. To bo treba popraviti.
Naredil bom, kar lahko, brez da vstanem,
vidva pa uredita ostalo.
-Spremeniva nastavitve, mama. -Prav.
Ekstrakcija je končana. Sledi predelava.
V predelavo.
Predelava.
-Predelano. Spakirajte kocke. -Pakiranje!
Pakiranje je končano. V distribucijski center.
Razpošiljamo jagodne kocke.
Arhitekt kliče Buciko. Nov sistem je brezhiben. Konec.
-Vem. Tu sem. -Uporabi voki-toki, prosim. Konec.
Ko sem videla Janin hladen kamen,
se mi je posvetilo.
Piši ostanejo zunaj, nama pa ni vroče. Brez minusov.
Moram priznati, da je tu prijetno hladno.
Celo Lanford uživa.
Z Lanfordom se končno strinjava v nečem.
Kaj pa ostali? V veliki dvorani je še vedno vroče.
Komur je vroče, naj pač pride sem.
Težava rešena.
-Gobo, tvoj balubij… -Oprosti.
Zdaj ga imam v ustih.
-Prav, težava morda ni čisto rešena. -Ja.
Moj obraz je na obrazu.
Red, predlagam, da odpremo vhode v veliko dvorano.
Ali pa, posluh, nekaj drugega.
Pri sebi imam stričevo razglednico. Morda je pomembna.
Tako ali tako ne morem oditi. Začni brati.
"Dragi nečak Gobo,
znašel sem se v vročem, pustem kraju. Hrepenel sem po čem prijetnejšem."
Raziskovalcem na srečo ni treba hrepeneti po novih okoljih.
Lahko jih preprosto odkrijem.
Znašel sem se v naravnem raju, polnem zelenja, jezer in plaž.
Vse je bilo tako lepo kot moji brki.
Bilo je popolno, razen ene stvari.
Povsod so bili beli kamenčki, ki so kazili to popolno naravno pokrajino.
Kamenčki so motili smešna bitja.
Udarjali so jih z metalci kamnov in preganjali v duzerskih vozilih.
Moral sem pomagati.
Sebi sem našel prijetnejše okolje in bil je čas, da enako darilo podarim
-smešnim bitjem. -Daj no.
Ne skrbi, bom jaz uredil.
Ni za kaj!
Smešna bitja so se mi hotela zahvaliti.
Ni za kaj!
Ni za kaj! Lepo bodite!
"Pošiljam ti metalec kamnov, če bi tudi ti moral spremeniti okolje.
Ne pozabi, poskrbeti moraš
tudi za udobje drugih, ne le svoje. Lep pozdrav, stric."
-Ja. -Vau.
Morda je kriv hladen zrak, toda mislim, da ima tvoj stric prav.
Poskrbeti moram, da bo v Fraggle Rocku vsem prijetno.
Veliko dvorano boš odprla?
O Mokey. Mokey, Mokey, Mokey.
Ne, nekaj boljšega.
Naslednja postaja je udobje za vse.
Stran, prihajajo hladni kamni.
Glede na vse škatle z enim samim priboljškom mislim, da je čas za učno uro.
Ja, zemljevid je bil pripravljen.
Na etiketi piše, da je pšenica iz Avstralije,
juha iz južne Azije, arašidi pa iz Severne Amerike.
Vse so poslali v Evropo na pakiranje in sestavljanje, nato odposlali.
To so štirje leti.
Priboljške so potem dali na ladjo, vlak in tovornjak.
Da pridejo do sem.
Pomisli, koliko goriva so porabili, koliko CO2 izpustili.
Da ne omenjam materialov. Kakšna potrata.
O, pikec.
Hotela sem te podučiti, nočem, da te peče vest.
Prijateljčki moji, upam, da imate radi rešitve.
Pripeljala sem kup hladnih kamnov in jih razporedila po dvorani.
Zdaj ni nikomur vroče.
-Ne. -Prijetno hladno je.
V tej zaprti votlini sta vroč ribnik in mrzel zrak.
Vemo, kaj se zgodi, ko se mrzel zrak sreča s toplim nad vodo.
Kaj?
-Boober, vedel si, da se bo to zgodilo? -Ja, spoznam se na termodinamiko.
Kaj? Se fragel mora zanimati samo za kuhanje in perilo?
Brez skrbi, uredila bom težavo. Toda kje ste?
Red? Red?
Gobo? Si to to?
Wembley? Wembley, tu sem!
Pojma nimam, kje sem. Mokey?
Wembley!
Pogec! Pogec!
Kje sem?
Zafrknila sem.
-Pa še res je. -Ledena Jana?
Preden karkoli rečeš, če dobro pogledaš,
boš videla, da se je palica malce premaknila.
Prestavila sem nekaj hladnih kamnov,
da bi bilo vsem prijetno. Tudi ti si to naredila, ne?
Ne! Ta kamen je od nekdaj na tem mestu.
Zakaj misliš, da sem izbrala odročno votlino?
-Da bi se umaknila od sitnih fraglov. -To je bil samo plus.
Rdečkica, ne moreš kar spreminjati okolja za lastno udobje
in pozabiti na občutljivo ravnovesje ekosistema.
Popraviti moram, kar sem pokvarila.
Prijatelji mi bodo morali pomagati. Hvala, Ledena!
Nisem še navajena objemov. Prav delam?
-Hvala, Ledena Jana! -Dobro, nazaj na delo.
Vem, kako te bom prestavila.
Prosim?
Moja sprehajalna palica se sprehaja!
Uspelo mi je. Čisto sami. Z mislimi sem to naredila.
Wembley! Si to ti?
Mislim.
Wembley? Ja? Ja, jaz sem.
Družba, sledite zvoku Wembleyjeve sirene.
O ja, ja.
O hej.
Hej, hej. Pomagajte mi urediti to zadevo.
Boober, prižgi balubij, da lahko čistimo.
To mi ne bo težko.
Super, ker…
Res sem zafrknila.
Prekinila sem naraven tok v Fraggle Rocku, ker mi je bilo neprijetno.
Nisem vedela, da bodo težave, zdaj pa vem.
Včasih ne veš, kako dobro je nekaj, dokler tega ne izgubiš.
Če ne poskusiš, ne znaš okušati.
Če ne jočeš, ne znaš se smejati.
Šele ko se vračaš domov, veš, kje si bil.
Šele ko to najdeš, veš, kaj si izgubil.
Jodlati znam?
Mislil sem, da svet je narejen zame.
Mislila sem, da izkušnje so brezplačne.
Nisem vedel, da vse ima svojo ceno.
To je včasih zelo dragoceno.
Če ne poskusiš, ne znaš okušati.
Če ne jočeš, ne znaš se smejati.
Šele ko se vračaš domov, veš, kje si bil.
Šele ko to najdeš, veš, kaj si izgubil.
Zdaj vem, kako to gre.
Povej nam!
Kar dobiš, izgubiš.
Točno tako.
Nekega dne se mi je sreča le nasmehnila.
Končno sem našla tisto, kar sem izgubila.
Če ne poskusiš, ne znaš okušati.
Ne, ne.
-Če ne jočeš, ne znaš se smejati. -Pojma nimaš.
Šele ko se vračaš domov, veš, kje si bil.
Šele ko to najdeš, veš, kaj si izgubil.
Še enkrat!
Če ne poskusiš, ne znaš okušati.
Pojte, fragli!
Če ne jočeš, ne znaš se smejati.
Rada vas imam!
Šele ko se vračaš domov, veš, kje si bil.
Šele ko to najdeš, veš, kaj si izgubil.
Jodlajte!
-Boš lahko to prenašala, Red? -Mogoče mi bo nekoliko neprijetno,
a saj bo šlo. Tako je najbolje za vse.
Kaj pa bomo zdaj?
Garali smo in se precej oznojili. Bi se ohladili v ribniku?
Dobra rešitev.
-Ja, pridite! -Ja!
Grizko. Kako dolgo si bil notri?
Iskreno, ne vem.
-Imam preveč nagubano kožo? -Ja.
Dobro, poskusimo nov, izboljšan sistem.
-Ja. -Začnita.
Začni, mama!
-Ja. -Pridite k atu.
-Zgrešil sem. -Ja.
Pomagaj mi.
Moj kraljevski nos.
Ne. Dovolj.
-Dovolj! -Kaj? Ni dovolj? Prav.
Umik. To sploh ni priročen način za uživanje jagod.
Je pa zelo zabavno.
Super. Jago sem dober v tem.
Zobko, nisem želela, da bi te pekla vest. Fino je, če v čem uživaš.
Še bolj fino pa je, če se prepričamo, da je dobro za planet.
Se sprehodiva do tržnice?
Prodajajo doma narejene priboljške za pse.
Dobiš priboljške in se sprehodiš.
Mogoče si bom v veganski pekarni kupila jagodno pito.
Tudi jaz si zaslužim priboljšek.
Če ne poskusiš, ne znaš okušati.
Če ne jočeš, ne znaš se smejati.
Šele ko se vračaš domov, veš, kje si bil.
Šele ko to najdeš, veš, kaj si izgubil.
Zdaj vem, kako to gre.
Povej nam!
Kar dobiš, izgubiš.
Točno tako.
Nekega dne se mi je sreča le nasmehnila.
Končno sem našla tisto, kar sem izgubila.
Če ne poskusiš, ne znaš okušati.
Če ne jočeš, ne znaš se smejati.
Šele ko se vračaš domov, veš, kje si bil.
Šele ko to najdeš, veš, kaj si izgubil.
Še enkrat!
Če ne poskusiš, ne znaš okušati.
Če ne jočeš, ne znaš se smejati.
Šele ko se vračaš domov, veš, kje si bil.
Šele ko to najdeš, veš, kaj si izgubil.
Dajmo!
-Zabavno. Fino ste jodlali. -Ja.
Prevedla Nena Lubej Artnak