‫"הרחיקו את הצרות בריקודים
‫דאגות נועדו ליום אחר
‫תנו למוזיקה להתנגן
‫בפרוגל רוק
‫הרחיקו את הצרות בעבודה
‫ריקודים נועדו ליום אחר
‫תנו לפרוגלים לשחק..."
‫אנחנו גובו. ‫- מוקי.
‫ומבלי. ‫- בובר.
‫רד.
‫ג'וניור!
‫שלום!
‫הצנונית שלי.
‫"הרחיקו את הצרות בריקודים
‫דאגות נועדו ליום אחר
‫תנו למוזיקה להתנגן
‫בפרוגל רוק ‫בפרוגל רוק."
‫הפרוגלים: בחזרה לפרוגל רוק -
‫בפרוגל רוק.
‫היי! ‫אני מקווה שאתה מוכן לקבל מחמאות
‫בנשף הצנונית.
‫כי לאורך כל הערב כולם יגידו,
‫"היי, מת על סרט השיער החדש שלך, ומבלי".
‫כן! הם יגידו, "אחלה מראה, גובו".
‫כן.
‫היי, בובר. אתה נראה מעולה.
‫טוב, נשף הצנונית חל רק פעם בשנה,
‫אז אשתדל שהוא יהיה הערב הכי טוב בעולם.
‫כיף לראות אותך שמח כל כך, בובר.
‫אני שמח שזה כיף לך ‫כי זה ממש לא נוח בשבילי.
‫למעשה, בדיקת מציאות, המערות האלה ‫עלולות להתמוטט עלינו בכל רגע נתון.
‫זהו זה. פרספקטיבה מאוזנת.
‫בסדר, אלך לסיים את העוגה שלי.
‫היא בצורת צנונית
‫וזה צפוי כל כך ‫שאפשר להגיד שזה מפתיע.
‫כן. ביי, בובר.
‫אני אוהב לראות אותו עם פפ בפופ.
‫כמו שאתה אוהב...
‫את הגלימה הזו?
‫היי! ‫- כן! בדיוק כך!
‫היא נראית יפה כשאני מסתובב. ‫- זה טוב.
‫זה מה שאני הכי אוהב. ‫- כן.
‫בניית מצודת הכריות הזו ‫סיפקה לנו יום כיפי מאוד.
‫אני מרגישה שאנחנו בחופשה. ‫או נכון יותר "חופשת-כרית".
‫אני חייבת לצין שאני לא מוכנה למחר.
‫מעבדה בבוקר...
‫התנדבות בתיכון ואז משמרת במזנון.
‫הלוואי שהייתי יכולה להישאר כאן לעד.
‫או נכון יותר, "מצודת-עד".
‫כמו במצודת כריות?
‫לא, עדיף שלא. זה לא היה טוב.
‫בכל אופן, כדאי שנסדר פה.
‫אתה מציע שבמקום לנקות,
‫נוסיף למצודה ונמשיך ביום המושלם הזה?
‫הגיע הזמן להפוך ‫את מצודת הכריות הזו לארמון כריות.
‫היזהרו שם למטה!
‫וואו. נראה נפלא כאן, מוקי.
‫אני שואפת את המחמאה ‫ונושפת מחמאות חזרה אלייך.
‫יופי של כניסה, רד. ‫- תודה.
‫אני נלהבת מאוד לקראת הנשף הערב.
‫היי, מוק. ‫אפשר לגנוב צנונית אחת?
‫נראה שטעיתי בספירה.
‫אני צריך עוד אחת כדי לסיים ‫את קישוט העוגה שלי.
‫כך קוראים במטבח ‫למה ששמים על העוגה.
‫היום שבו אסרב לחלוק עם חבר ‫הוא היום שבו מישהו יתחזה אליי.
‫אז כדאי שתתחיל לחפש את מוקי האמיתית.
‫אז, כן?
‫כן. ‫- תודה.
‫אז, עכשיו...
‫חסרה לך צנונית. ‫- כן.
‫אבל אני לא יכולה ‫ללכת לגינת הגורגים עכשיו,
‫אני צריכה לתלות קישוטים למסיבה.
‫אני אלך להביא לך צנונית. אני הבחורה שלך.
‫יפה מצדך, קפואה, אבל אני לא רוצה
‫שתפספסי חלק מהנשף. ‫- לא.
‫לא אכפת לי. ‫האמת היא שאני רקדנית גרועה.
‫קשה לי להאמין. ‫- כן.
‫וואו. ‫- מעניין מאוד.
‫וואו.
‫אביא סאה.
‫תנו לי לפשוט את הבגדים המגונדרים שלי
‫וללבוש את בגדי ליקוט הצנוניות שלי.
‫בסדר, אני יוצאת לדרך.
‫אני מקווה שהיא תמצא צנונית. ‫- צנוניות. כן.
‫בפעם הקודמת כשהייתי בגינת הגורגים ‫הן היו מועטות מאוד.
‫ג'וניור!
‫מה... כן, אבא?
‫אמרתי לך להשקות ‫את התותותים הארורים האלה מלא פעמים.
‫אבל השקיתי
‫את התותותים, אבא. תראה. ‫- מה?
‫המים לא עוזרים ‫ולא צומח שום דבר חדש.
‫אתה חושב שזה בגלל ‫כל הגורג-א-מקס שהשתמשנו בו?
‫מה? לא, בן. ‫דורות רבים של גורגים השתמשו בגורג-א-מקס.
‫אם למדתי דבר אחד בחיי המרשימים הוא זה:
‫להמשיך לעשות את אותו הדבר שוב ושוב. ‫לא לשנות דבר. להכפיל את ההימור.
‫להכפיל את ההימור. ‫- כן.
‫עכשיו בוא נשים ‫כפליים גורג-א-מקס בגינה, בן.
‫בסדר. אתה חכם מאוד, אבא. ‫אתה הכי חכם.
‫כן, אתה צודק מאוד, בן.
‫נראה שזה אומר שגם אתה חכם.
‫בסדר. כן, חזרה לעבודה. להכפיל את ההימור.
‫להכפיל את ההימור. ‫- להכפיל את ההימור.
‫להכפיל-להכפיל את ההימור.
‫קטיף הושלם. ‫- שלח לעיבוד.
‫הוא אפור קצת.
‫גם הריח מוזר. ‫- עבדו בכל זאת.
‫עובד. ‫- שלחו קוביות לאריזה.
‫אני מתגעגעת לבנייה, אדוני.
‫אני יודעת שאנחנו דוזרים ‫והקטע שלנו הוא עבודה,
‫אבל אתה לא מרגיש ‫שהעבודה הזו חוזרת על עצמה?
‫קוטרפין, הרשי לי להיות כן.
‫אני לא מתכוון לדמות המטופשת ‫שאני מחקה לפעמים ששמה קן.
‫אני מתכוון שאדבר ישר ולעניין. ‫את חייבת להתקדם עם הזמן.
‫הצנוניות נעלמות
‫ומשלוחי התותים הם ‫הדבר היחיד שיש לנו.
‫אבל מה דעתך שנעבוד על דרך ‫לחזור ולהצמיח צנוניות?
‫תשמע, האמת היא שהשקתי ניסוי...
‫ניסוי? לא, חזרי לעבודה.
‫אני מחקה את קן השני.
‫הוא אוהב להשתטות, ‫אבל הוא גם ממוקד מאוד ביעילות.
‫כן, זה כיף. קן הוא כיפי.
‫וואו. בובר, העוגה נראית מדהים.
‫שופעת.
‫היי, אני ברי בלוברי. ‫- ואני שרי הסותרת.
‫ולכבוד הוא לנו להיות הראשונים שמקבלים ‫את פניכם לנשף הצנונית הגדול.
‫ברי, האמת היא שייתכן שאנחנו לא הראשונים.
‫ייתכן שמישהו כבר קיבל את פניהם בדרך.
‫אני שמח מאוד שאת כאן, שר.
‫ועכשיו, אני מאושר מאוד להציג...
‫האמת היא שאני מאושרת עוד יותר להציג...
‫את ג'מדולין והטרובדורים.
‫ברכותיי, חבריי מלאי הפרווה המופלאים.
‫שלומות לאחד, שלומות לכול.
‫עכשיו, בואו נשתחרר
‫כי הגיע הזמן לנשף הצנונית!
‫"התאספו, פרוגלים מקרוב ומרחוק ‫תנו לי לספר לכם למה אנחנו כאן
‫פעם הייתי פראייר
‫היה לי רק מזל מחורבן וחסר כיף
‫ואז שיניתי כיוון ועכשיו אני אומר
‫הכיף כאן כדי להישאר
‫עכשיו חיי שונים בכל יום ‫- עכשיו חיי שונים בכל יום
‫עכשיו אני חי את חיי טוב יותר ‫- עכשיו אני חי את חיי טוב יותר
‫בכל פעם כשהעננים צצים
‫אני לוקח קצת צבע ‫וצובע אותם בכחול
‫כיף הוא כיף וכיף הוא כשאומרים ‫שהכיף כאן כדי להישאר..."
‫תנו לי!
‫"כיף חם, כיף קר, ‫כיף כיפי כל כך שכולם יכולים להשתתף בו..."
‫כל אחד יכול להשתתף. ‫- תנו לי.
‫"כיף קנוי, כיף נועז ‫איזה כיף שהכיף כאן כדי להישאר
‫פרוגלים באים לכייף מקרוב ומרחוק
‫פרוגלים יודעים שהם כיפיים בעצמם
‫אף אחד לא טיפש מספיק בשביל לומר ‫- אף אחד לא טיפש מספיק בשביל לומר
‫שכיף יכול להיות שונה ‫- שכיף יכול להיות שונה
‫תנו לי פרוגלים אמיצים שאומרים ‫- תנו לי פרוגלים אמיצים שאומרים
‫כיף כאן כדי להישאר..."
‫תנו לי.
‫"כיף חם, כיף קר, ‫כיף כיפי כל כך שכולם יכולים להשתתף בו..."
‫כן. תנו לי.
‫"כיף קנוי, כיף נועז
‫איזה כיף שכיף כאן כדי להישאר
‫כיף כאן כדי להישאר..."
‫כן, אתה רוקד מעולה.
‫וואו. וואו. כלומר, וואו! לא מתאים לי ‫להגיד את זה שלוש פעמים, אבל וואו.
‫אבל רגע, ארבע. ‫עד כדי כך נפלא היה הנשף.
‫כן.
‫עמוק בפנים אני יודעת שיכולתי לרקוד יותר...
‫אבל אני לא מאמינה בחרטות.
‫טוב, תמיד ישנה השנה הבאה.
‫כן. ‫- כווני לזה את הבלוביוס שלך.
‫כל עוד יש צנוניות תמיד יהיה נשף צנונית.
‫כן.
‫הן נעלמו! הצנוניות נעלמו!
‫מה? ‫- מה...
‫חיפשתי למעלה, חיפשתי למטה, ‫חיפשתי שם וברור שחיפשתי גם כאן.
‫אין אף צנונית בגינת הגורגים...
‫מה... ‫- או בכל מקום אחר! נעלמו!
‫לא!
‫מה נעשה? ‫- לא.
‫זה קורה כי היה לי ערב מוצלח ‫ועכשיו אני נענש?
‫אוי, לא. זה גדול מדי. ‫זה לא יכול להיות נכון.
‫לא, בובר. לא, זה... ‫- מצטער, ומבלי.
‫ספרוקט, אנחנו מתקדמים היטב עם הכריות.
‫תראה...
‫אני נשיאת הכריות.
‫אל תשאל מה יכולה ‫מצודת הכריות שלך לעשות למענך,
‫אלא מה אתה יכול לעשות למענה.
‫אחרי יום קשה של נשיאות,
‫לא תזיק לי טבילה מרעננת ‫בבריכת הכריות שלנו! היכנס לכאן!
‫רוצה שנישאר ערים עד מאוחר ונצפה בסרט?
‫באולם קולנוע מכריות שנבנה מיד?
‫אלה החיים הטובים, ספרוק. ‫מי אמר שהיום הזה צריך להיגמר?
‫מישהו בטח החביא צנוניות בסביבה.
‫האצבע שלי.
‫בובר, בוא ננשום, בסדר?
‫אנחנו נפתור את זה.
‫מה... ‫- מה...
‫מה זה?
‫זה אחד הצינורות שוומבלי ואני מצאנו.
‫כשקופצים פנימה, ווש! ‫הוא לוקח אותך למקום אחר.
‫טוב, אולי הוא ייקח אותי ‫למקום שיש בו צנוניות.
‫מה... ‫- לא, בובר! לא!
‫גובו. ‫- לא, רד, רד, רד!
‫לא, מוקי.
‫אני!
‫מה זה? ‫- חזרנו לאותו המקום?
‫אני לא יודע, אבל אלה לא היו צנוניות, ‫זה בטוח.
‫היי, אני ברי בלוברי. ‫- ואני שרי הסותרת.
‫ולכבוד הוא לנו להיות הראשונים שמקבלים ‫את פניכם לנשף הצנונית הגדול.
‫מה קורה כאן? ‫- כן.
‫אני חושב שהצינור ‫החזיר אותנו לתחילת הערב.
‫אני שמח מאוד שאת כאן, שר.
‫אז נכנסנו לצינור הזה ‫ועפנו דרך הזמן ועכשיו אנחנו בזמן שלפני?
‫שמעו, אני באמת מרגיש צעיר יותר.
‫אתם חושבים שבכל פעם כשניכנס לצינור הזה,
‫נוכל פשוט להתחיל את הערב מחדש?
‫בואו נברר.
‫זה עבד.
‫היי, אני ברי בלוברי. ‫- ואני שרי הסותרת.
‫ולכבוד הוא להם להיות הראשונים שמקבלים ‫את פנינו לנשף הצנונית הגדול!
‫מה... ‫- אל תדאג. אתם תעשו את זה שוב.
‫בובר, מה אנחנו עושים? ‫- כן.
‫מה שאנחנו רוצים. אתם לא מבינים? ‫הערב הזה לא צריך להסתיים לעולם.
‫וחשוב מכך, לעולם לא נצטרך ‫להתמודד עם מחר ללא צנוניות.
‫אז בואו ניהנה מהערב הכי טוב בעולם!
‫היי, גובו! הצטרף אליי.
‫חבל שהגיטרה שלי לא כאן.
‫לצינור! אני מת על זה!
‫היי, גובו! הצטרף אליי.
‫בוא נחגוג. ‫- כן.
‫הן נעלמו!
‫הצנוניות נעלמו.
‫חיפשתי למעלה, חיפשתי למטה... ‫- כן, קפואה.
‫לא נעשה את זה הערב.
‫לצינור!
‫עוגת צנונית טעימה. ‫- תודה.
‫פרוסת עוגה?
‫אוי, לא.
‫רק רגע. לצינור!
‫בבקשה.
‫תיהנה.
‫הן נעלמו! הצנוניות... ‫- לצינור.
‫אני מתה על זה!
‫זה קסם. חשוב על מספר, ‫לא משנה איזה מספר. מה המספר?
‫עשרים ושישה גג'יליון.
‫לצינור!
‫חשוב על מספר, לא משנה איזה מספר. ‫האם זה 26 גג'יליון?
‫לצינור!
‫חשוב על מספר, לא משנה איזה מספר. ‫האם זה 26 גג'יליון?
‫וואו, קיסמט. היקום, מה?
‫לצינור!
‫שיחקתי אותה.
‫רגע, לפני שתגידי משהו. ‫אני צריך שתרקדי.
‫כן! ‫-"כיף קנוי, כיף נועז
‫איזה כיף שהכיף כאן כדי להישאר
‫כיף כאן כדי להישאר..."
‫בסדר, בואו נעשה את זה שוב.
‫לצינור!
‫לא, לא שוב לצינור.
‫בובר. אנחנו עייפים.
‫בואו פשוט נלך לישון וניתן למחר להתרחש.
‫כן, ואז ננסה להבין מה קורה עם הצנוניות.
‫עוד פעם אחת לצינור?
‫לא.
‫חצי פעם לצינור? ‫- לא!
‫אבל אני לא רוצה להתמודד עם מחר.
‫אם נישאר כאן, ‫לא נצטרך להתמודד עם בעיית הצנוניות.
‫אתם לא מבינים שמה שאני אומר הוא טוב ‫ואפשר לומר שזו גם האפשרות היחידה?
‫בובר, אני יודעת שאתה מפחד. כולנו מפחדים.
‫היי, אתה יודע מה עשוי לעזור? ‫- אוי, לא. הנה זה בא.
‫הגלויה האחרונה מדוד שלי מאט.
‫תבטיחו לי שלא נחזור על החלק הזה, בסדר?
‫"אחייני היקר גובו...
‫לא מזמן הוטלה עליי ‫מטלת אילוף של חיית פרא."
‫מגלי עולמות אחרים ‫אמנם ניסו לאלף את החיה,
‫אך אף אחד מהם לא עשה זאת ‫בחן ובכבוד העצמי שלי.
‫הצילו!
‫כן, גם לי יש אגודלים. ‫אבל שלי עסוקים כרגע.
‫עשיתי עבודה טובה כל כך באילוף החיה
‫שהיצורה המטופשת הראשית ביקשה שאישאר לעד.
‫אבל ידעתי שעליי ללכת.
‫לא!
‫עזור לי, פאצ'ס! עזור לי.
‫כי לפעמים המהלך הנועז ‫הוא להמשיך באצילות.
‫וכשעושים זאת מתגלה הגמול.
‫"כמו לולאת הנצח הזו
‫שאני שולח לך כדי שתזכור ‫להמשיך לנוע הלאה."
‫"באהבה, דודך מא... אוי, לא. ‫החיה שועטת לעברי!
‫פאצ'ס, לא! לא, רק צל. ‫הכול בסדר גמור.
‫המשך לנוע הלאה. באהבה, דוד מאט."
‫אתה צודק, גובו.
‫אני מבין מה אתה אומר. ‫ברור שהגיע הזמן להמשיך הלאה.
‫בסדר, טוב. ‫עכשיו, מה דעתכם שנחסום את הצינור הזה
‫ונלך לישון, היי?
‫כן. ‫- כן. רעיון טוב.
‫היי, אפשר להשתמש בסלע הזה. ‫קדימה. כן.
‫מושלם. מושלם. כן. ‫- בואו נראה, אם נעשה זאת יחד...
‫תנו לי לעבור.
‫שתיים...
‫אחת.
‫חברים. איפה בובר? ‫- כן?
‫מה?
‫אני חושב שהוא שם בפנים! ‫- אנחנו חייבים להוציא אותו משם! קדימה.
‫אוי, לא, לא, לא! ‫- קדימה.
‫אנחנו באים, חבר.
‫חזרנו!
‫אני מצטער, פשוט הרגשתי ‫שאני ממש לא מוכן למחר.
‫חברים? איפה כולם?
‫ואיפה הצינור?
‫זה תקוע. ‫- זה תקוע.
‫הרגע אמרתי את זה. ‫- גם אני.
‫אבל אם זה תקוע, איך בובר יצא משם?
‫אני לא יודע! ‫- אני לא יודעת!
‫בסדר, אני חוזרת עליכם. אני שומעת את זה.
‫היי, אני ברי בלוברי! ‫- ואני שרי הסותרת!
‫ואני לבד בקו זמן אחר.
‫מה?
‫קשה להסביר.
‫רק אני קפצתי לצינור ואז הם חסמו אותו
‫אז הופרדתי מהם. ‫אני תקוע בלילה הזה. אולי לעד.
‫מה?
‫"נראה שתמיד חשבתי ‫שזה יהיה היום המושלם
‫להתעורר בכל בוקר ולחגוג
‫צנוניות לעד, נכון שזה נשמע נפלא?
‫ולחזור על זה שוב ושוב ושוב
‫עכשיו אני מרגיש שזה לא יסתיים לעולם
‫ושאהיה תקוע כאן לעד בלי החברים שלי
‫עכשיו אני מצטער שלא שמעתי בקולם
‫במקום לחזור על זה שוב ושוב ושוב
‫אני לכוד בלולאת זמן..."
‫הן נעלמו!
‫"אני לא יודע אם אצא ממנה אי פעם..."
‫ראיתי זאת בעבר, ‫אני כבר לא עומד בזה.
‫זה קורה שוב!
‫"נראה שתמיד חשבתי ‫שזה יהיה היום המושלם
‫להתעורר בכל בוקר ולחגוג..."
‫מה? ‫-"צנוניות לעד
‫נכון שזה נשמע נפלא? ‫ולחזור על זה שוב ושוב ושוב
‫אבל עכשיו אני מרגיש ‫שזה לא יסתיים לעולם
‫ושאהיה תקוע כאן לעד
‫בלי החברים שלי..." ‫- מה?
‫"עכשיו אני מצטער שלא שמעתי בקולם
‫במקום לחזור על זה שוב ושוב ושוב
‫אני לכוד בלולאת זמן..."
‫הן נעלמו!
‫אני לא יודע אם אצא מכאן אי פעם.
‫ראיתי את זה קורה פעם, ‫אני כבר לא עומד בזה.
‫אוי, לא. לא שוב.
‫"נראה שתמיד חשבתי ‫שזה יהיה היום המושלם
‫להתעורר בכל בוקר ולחגוג..."
‫מה? ‫-"צנוניות לעד
‫נכון שזה נשמע נפלא? ‫ולחזור על זה שוב ושוב ושוב
‫עכשיו אני מרגיש ‫שזה לא יסתיים לעולם
‫ושאהיה תקוע כאן לעד ‫בלי החברים שלי
‫ועכשיו אני מצטער שלא שמעתי בקולם
‫ולחזור על זה שוב ושוב ושוב
‫לחזור על זה שוב ושוב ושוב ‫לחזור על זה שוב ושוב ושוב..."
‫קדימה, צנוניות.
‫צמחו, צמחו, צמחו. ‫- צנוניות?
‫היי, קוטרפין.
‫אמרת שאת מגדלת צנוניות? ‫כלומר, חדשות?
‫אני מנסה. אני משתמשת ‫בדבר ששמו הידרופוניקה. אפשר להראות לך?
‫לא. אני לא מעוניין. ‫- בסדר.
‫אני סתם מתלוצץ. אני מעוניין מאוד.
‫דוזרים נוהגים להשתמש בסרקזם?
‫לא.
‫בסדר.
‫אז האדמה בגינת הגורגים ‫כבר לא יכולה להצמיח צנוניות.
‫אבל בעזרת זה אפשר לגדל ‫דברים במים בלי אדמה.
‫קדימה, צנוניות קטנה.
‫את חזקה משהיית אתמול.
‫ומחר, מי יודע איזו תקווה תפיחי?
‫מחר?
‫מחר שלא יגיע אם אמשיך לחזור על היום ‫מתוך פחד.
‫תודה, קוטרפין.
‫על מה?
‫נו, באמת.
‫איפה הצינור הזה?
‫ואיך אחזור לחברים שלי?
‫בחיי.
‫השימוש בלולאת הנצח ‫של דוד מאט היה רעיון טוב,
‫אבל זה לא מספיק. ‫- אני יודע.
‫אנחנו נצטרך עזרה מפרוגל עם כוח-על.
‫מישהו עם גוף חזק כמו פעם. ‫- כן.
‫הן נעלמו! הצנוניות נעלמו!
‫חיפשתי למעלה. חיפשתי למטה...
‫עם כל הכבוד, בובר זקוק לעזרה עכשיו ‫ואין זמן. עזרי לנו.
‫כן, לשם. קדימה. ‫את תדחפי, אנחנו נמשוך.
‫אני רוצה לצאת מכאן.
‫אני מוכן להתמודד עם מחר ‫עם החברים שלי.
‫גובו!
‫בובר!
‫אתם כאן?
‫אנחנו בדרך למחר!
‫שהוא היום שלנו!
‫בעצם זה אותו היום, אבל מאוחר קצת יותר!
‫רק תחזיק חזק!
‫בכל הכוח, ג'ו הקפואה!
‫הצלתם אותי. ‫אני מצטער שקפצתי חזרה פנימה.
‫חששתי כל כך מהמשמעות ‫של פרוגל רוק ללא צנוניות...
‫שלא רציתי להתמודד עם מחר.
‫אבל מחר הוא מקומה של התקווה
‫אז לשם אני רוצה ללכת.
‫ואני מוכן להתמודד ‫עם כל מה שיטמון בחובו העתיד.
‫כן. ‫- כל עוד אני עם החברים שלי.
‫כן.
‫וואו, בובר.
‫התפתחת מאוד בתוך הצינור.
‫חזרה על אותו היום שוב ושוב ‫מותירה זמן רב להתבוננות פנימית.
‫היא גם מתישה מאוד.
‫אפשר ללכת לישון עכשיו? ‫- כן!
‫חשבתי שלא תבקש לעולם!
‫מסיבת פיג'מות? ‫- כן! קדימה!
‫לא יכול לחכות!
‫מישהו מתכוון להסביר לג'ו הקפואה ‫מה קורה כאן?
‫הלו?
‫כבר מחר?
‫וואו. תראה איזה יום יפה.
‫רגע. אני הולכת למעבדה שלי היום.
‫אני אוהבת לעשות את זה. ‫ואז אלך ללמד תיכוניסטים.
‫זה מגניב. ‫ואז אלך לעבוד במזנון
‫ואולי אוכל פנקייקס בהפסקה שלי.
‫זה יהיה יום נפלא. ‫תודה, ספרוקי.
‫חששתי מאוד ממחר, ‫אבל עכשיו כשהוא היום,
‫הוא הרגע שקורים בו דברים כיפיים.
‫והכנת לי קפה.
‫אני לא יודעת מה זה, ‫אבל זה בהחלט לא קפה.
‫היי, אני ברי בלוברי. ‫- ואני שרי הסותרת.
‫אוי, לא. לא שוב.
‫ולכבוד הוא לנו להיות הראשונים שמקבלים ‫את פניכם לנשף הצנונית הגדול...
‫מסיבת הניקיון!
‫הפסקת יופי של הפסקה ‫לפני שאמרת "מסיבת הניקיון", בר?
‫טוב, אני מנחה, שרי. ‫אני שוזר סיפור במילותיי.
‫טוב, זה לא קפה.
‫תרגום: אסף ראביד