Ze starostí se vytanči, obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Starosti zažeň prací, tančení nech na jindy.
- Nech Fraggláky, ať si hrají. - Gobo, Mokey, Wembley, Boober, Red!
Juniore!
Haló!
Moje ředkvička!
Ze starostí se vytanči, obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Fraggle Rock: Zábava je zpět
Dole ve Fragglí skále.
Sprockete.
Moc ráda tě vidím.
Ty jsi legrační.
Zapomněla jsem...
Paní Šupinková dnes sedí v porotě. Má naši podporu. Občanská povinnost.
Ale požádala nás...
Vím, s Chlupinkou to bývá těžké.
Můžeš být v podkroví. Neuvidíš se s ní a nebudeš se bát.
Mít strach je v pořádku. Dej vědět a pomůžu.
Vážně? Posiluješ s kostmi?
Fajn, tvrďáku. Nemusíš potlačovat své emoce.
Podkroví je volné a jsem tu pro tebe, kdyby ses potřeboval vyštěkat.
Zdravím, postaráme se...
A je pryč. Páni. Moc toho nenamluví.
Vítej, Chlupinko.
Buď tu jako doma.
Myši asi nemáme, ale posluž si, když nějakou najdeš.
Pamatuješ si, Spro...
Sprockete.
Tak jo, tohle je vážná porada.
Proto mám vážnou vestu.
Je podobná té druhé, ale pozorným rozdíl neujde.
- Vidím. - Já taky.
Přátelé, už nemáme žádné ředkvičky.
Když to nevyřešíme, život ve Fragglí skále se navždy změní.
Navždy?
- Jo. - Ne.
Je to s prominutím na to tata tutti-frutti.
- Gobo! - Já vím. Ale máme řešení.
Boober uvede zvláštního hosta, co má skvělé nápady.
Moment. Potřebuje zvednout.
Závlačko.
Máš se?
Co?
- Co je? Jsme si blízké. - Fakt?
Měly bychom být, ne?
- Asi jo. - Trapas.
Takže dělám na hydroponickém zahradničení,
metodě pěstování bez zeminy.
Zahrada Gorgů vyschla a tohle nám pomůže k ředkvičkám.
- Úžasný! - To je moje holka!
Páni. Fraggláci spolupracují s Doozery.
- A za mých časů jsme je jedli. - Co?
Beru zpět.
No, takže první ředkvičku bychom mohli sklidit
za 45 až 50 kalendářních měsíců.
- Plus minus. - Co?
Měsíců? To je dlouho.
Řekl jsem, že na něčem dělá.
Rozvrh jsem neznal.
Takže máme nějaký plán,
který můžeme použít, hnedka?
Jo, co máš, Gobo? Čekáme.
Jo. Nemáš být náhodou nějaký náš vůdce?
No, dobře to dopadne. Najdu řešení, jak získat ředkvičky.
Jsem přece synovec Fraggláka, co ředkvičky objevil.
Ach jo. Už zase ta historka.
Kdysi dávno můj strýc Matt
triumfálně objevil v zahradě Gorgů ředkvičky a přinesl je sem, do Velké síně.
Zatroubením na fragglí roh se započala nová éra.
Páni. Mám husinu.
V nové Mattově pohlednici jistě budou cenné rady.
Pochybuju. Ledaže nám poslal ředkvičku.
„Synovče Gobo...“
Nedávno jsem objevil hornatý region, který postihla potopa.
Divná stvoření křičela strachy.
Já však v kníru neměl jediný bojácný vous.
Co jsi zač?
Skupinka divných stvoření uvízla na útesu a já musel pomoct.
Pardon. Fragglák vás zachrání.
I když jiní by se báli, já měl pro strach uděláno.
Je to výš, než jsem čekal.
Synovče, silný vůdce musí zahnat pochybnosti. A tak jsem šel příkladem.
Ne!
Maminko!
Moc se mi to líbilo.
Díky tomuhle mě divná stvoření následovala do bezpečí.
Dostal jsem plášť jako nějaký hrdina,
- spíš superhrdina. - Zima.
Páni. Vymyslel jsem slovo.
Je to připomínka, že musíme vést druhé. A...
„...potlačit pocity, neprojevit slabost a pofragglit se.“
To je skvělé. Přesně tak musím vést.
Jo!
S ručníkem?
Gobo. Jestli jsi superhrdina,
můžu být tvůj pomocník? Ten, co stojí po boku hrdiny?
Co by k němu doskočil, jako poskok?
- Jo? - Bezva. Dobře.
Chce to odvahu a plán.
Zajdeme za Hromadou smetí. Vše ví.
Pomůže nám.
Už žádné porady.
- Jen činy. - Činy.
Činy.
Ahoj!
Něco mi na té zahradě nehraje.
- Jo. - Přece...
Tím Gorg-A-Maxem to nebude.
Je perfektní jako my Gorgové.
Ale něco se děje.
Třeba pomohou Fraggláci.
Gobo říkal, že kdyby něco,
mám použít tleskací ruce, a on přiběhne.
Souhlasím s Juniorem. Pomoc by se nám teď hodila.
Jo!
Ne!
- Co? - Rozhodně ne,
Fraggláky z toho vynecháme. Naši předkové to nestrpí.
No tak, Juniore. Nechci být zlý.
Jen si myslím, že zahrada Gorgů je problém Gorgů.
Musíme ho vyřešit my.
Ty a já. Král a syn.
Stačí ti jen tyhle ruce.
Plácni, chlape.
- Jo. Máš pravdu. - Můj nos.
K čemu tohle? Nebo Fraggláky.
- Jo. - Můj synek.
Gobo. Ten dar pro tebe hodně znamenal.
- No... - Jsi v pořádku?
Jsem v pohodě. Pojď, poskoku. Máme práci.
Pofragglíme se.
Když mi tenkrát hlava uvízla v té staré botě,
měl jsem strach.
Jak štědrý projev tvých emocí, Patlajzi.
Chceš něco dodat, Maglajzi?
Emoční hůl je tvá.
No.
Když tam Patlajz uvízl, byl jsem smutný.
- Jo? - Nechci tě ztratit.
To jsou moji hoši. Jsem na vás hrdá. Dejte emocím průchod.
Vítejte.
Jdete právě včas na emoční terapii.
- Zdravé. - Očišťující.
Na emoce není čas.
Skála má nouzi o ředkvičky. Musíte nám pomoct.
Řekl, že na emoce není čas?
- Přesně tak. - Doslova.
Celá Skála na mě spoléhá. Nepotřebuju emoce, ale činy.
Nevíte, jak získat ředkvičky zpátky?
Vím, co je třeba udělat.
- Jo? - Vraťte se tam, kde to začalo.
Hledejte pod povrchem
a vyneste to, co je pod ním, na světlo.
Cože?
Hromada smetí domluvila.
Jo.
- Hledat pod povrchem? - Jakým povrchem?
- Už to mám. - Má to.
Je to nakažlivé?
Fragglí roh. Místo, kde strýc oznámil objev ředkviček.
Kde to celé začalo.
I tak si to chci ověřit.
Musíme kopat pod povrchem.
Tam dole musí být něco,
co vyneseme na světlo a vyřešíme problém s ředkvičkami.
Budou ty jámy podle předpisů?
Jinak musím celý prostor obehnat páskou.
Fraggláci, čeká nás...
- kopání! - Zpívání! Kopání!
Kopání. Jsme zajedno.
Sprockete, co to máš na sobě?
Na tohle nemám. Jestli máš strach, jen to přiznej.
Podkroví je tamhle.
Jdu vynést odpadky, budeš tu s Chlupinkou pár minut sám.
Určitě to zvládneš?
Dobře, tvrďáku. Hned se vrátím.
Sprockete?
Vidíš? Je to problém.
Půjdeš nahoru povinně.
Půjdeš na hanbu.
Dobrý, Chlupinko?
Věřili byste, že náš způsob života závisí na téhle misi?
Potřebuju meditovat.
Cítím se pod tlakem.
Hej, to nás teď nesmí rozptylovat.
Pofragglete se. Čas na kopání, ne na emoce.
Ale emoce jsou Fragglákům nejbližší.
To nás spojuje. Bez emocí, nejsme Fraggláci.
- Jo. - Hromada mluvila jasně.
Když potlačíme emoce a pofragglíme se, dokážeme cokoli.
Tak jo. Pusťme se do...
- kopání! - Tančení! Kopání!
Jak říkám, jsme zajedno.
Do toho, zkus se pofragglit.
Běž dál, nenech se zastrašit.
Na citech záleží, ale to nestačí.
Tak vyhrň si rukávy, drž se mě a brzy uvidíš.
Když emoce potlačíš a sám se pofragglíš.
Co... Potlačit emoce?
Věř mně, a ne instinktu.
No, věřím Gobovi.
Chop se lopaty, je to o zvyku.
Můžeme to zkusit.
- Odměnou nám všem budou... - Jo.
Hej!
...kupy ředkviček, o jakých necháváš si zdát.
Tak pojďte za mnou. Máme práci a ta nepočká.
Emocí lopatu nezvedneš a těžko s ní jámu uděláš.
Jsme pověřeni obřím úkolem. Vem to do rukou. Co čekáš?
A to znamená...
Moment. Co to znamená?
Možná své emoce snažím se jen skrýt.
To je tím tlakem, co na mě doléhá.
Možná se snažím své emoce nevnímat.
A možná mám pocit, že mé srdce svádí boj.
Ne, jsem v pohodě.
Do toho, zkus se pofragglit.
- Běž dál, nenech se zastrašit. - Běž dál, nenech se zastrašit.
Kdybys snad chtěl to vzdát.
Jo, vzdát.
Když zaberem, odměnou nám všem budou...
Hurá!
...kupy ředkviček, o jakých necháváš si zdát.
Necháváš si zdát.
Tak pojďte za mnou. Máme práci a ta nepočká.
Ta nepočká.
Emocí lopatu nezvedneš a těžko s ní jámu uděláš.
Jámu neuděláš.
Jsme pověřeni obřím úkolem. Vem to do rukou. Co čekáš?
To znamená...
Do toho, zkus se pofragglit.
Skvělá práce.
Máme problém, kopali jsme špatným směrem
- a musíme začít znovu. - Co?
Dělám si srandu.
Na emoce není čas, ale pracovní vtipy jsou fajn.
Kopejte.
Mám to!
Osvěžíme tu zahradu tak, jak osvěžuju svou srst: hráběma.
Ty jsi tak chytrý, tati.
Myslíš?
Táto, pamatuješ,
jak jsi v kuchyni rozsypal cibulovou mouku,
když jsem ti pekla ovocný koláč?
Tančil jsem.
To se občas stane. Kam tím míříš?
No, tu mouku jsi shrabal a byl z toho obří moučný mrak.
Prášilo se tu ještě mnoho dní.
Když shrabeš zahradu, bude to desetkrát horší.
Nedělej to.
Nebudeme...
- Díky bohu. - ...poslouchat tebe.
Ten plán je perfektní a já to vyřídím. Protože pokud vím, jsem král.
Co to dělá, tati?
Já... Já nevím.
Jdu na procházku.
Na procházku? Co?
Co je procházka?
Je máma v pořádku? Kam jde?
Na obavy není čas, synku.
Musíme pohrabat hlínu.
Tak jo.
Kopáme už celou věčnost
a nic jsme nenašli.
- Hej, Supergobo. - Co?
Ne že bych o té misi pochyboval,
to poskok nedělá.
Ale ostatní asi pochybují a...
A já taky. Kruci.
Nevěřím na promarněný čas. Každá chvíle je dar.
Mám pocit, že marníme čas!
Ne. Potlačte ty emoce, pamatujte na misi.
Hledejte pod povrchem
a vyneste to, co je pod ním, na světlo.
Hele, tamhle. Asi něco vidím.
- Vypadá to jako prastará destička. - Co?
Poradí nám se záchranou ředkviček.
Určitě je to destička? Mně to připadá jako špinavá hrouda hlíny.
Špínu já dobře znám, a tak souhlasím.
Já ji zbožňuju.
Bahenní koupeli se nic nevyrovná. Ale tohle je hlína.
Ne. Ta destička je důkaz, že pofragglit se bylo správné.
Jen, ji opráším, abychom ji lépe viděli.
Tumáš. Kliď se odtud, já jsem král.
- Moje oči! - Měla pravdu.
Vyvolalo to prachovou bouři.
- Mami, potřebujeme tě! - Ne, nepotřebujeme.
Všechno je v pořádku. Nevidíš?
Ne, nevidím nic.
Tohle k tomu patří.
Mami!
Co vidíš?
No, to znamená... To znamená...
Že je to jen hlína.
Takový pech jsme dlouho neměli.
Od zahrady se sem žene obří prachová bouře.
Zasáhla Velkou síň. Jsme tu uvězněni.
- Jsem Pogey! - Ale ne.
Tohle je větší pech.
No tak, Gobo. Co by udělal strýc Matt?
On... Pofragglil by se. Čas na záložní plán.
Ano! Záložní plán. Ještě lepší než „předložní“ plán.
Dobře. A to je co?
Pomalu!
No...
Nashle, paní Šupinková.
Chlupinka byla taková kočka.
Vážený pane. Promluvíme si.
Ta kočka v tobě vyvolala děsivé pocity.
Ani tvrďák je nemusí potlačovat.
Upřímnost ke mně a k sám sobě tě dělá silnějším.
Pusť to ven, už je pryč.
Fakt to s tebou nic nedělá? Se mnou jo.
Tuším, že se chystá plán.
Před nápadem bývá největší ticho.
Bezva.
Jo, jen klid, nespěchej.
Na druhou stranu trčíme pod zemí.
Možná si pospěš.
Jo, jaký je plán, Gobo? Co máme dělat?
Jo.
- První myšlenka. - Ty vždycky víš.
- Něco vymyslíš. - Pomoz.
Vím to.
Vůbec nevím, co dělat!
Chtěl jsem se pofragglit a být silný vůdce, ale bojím se.
A mrzí mě ty ředkvičky.
Kopání nezabralo a přišla bouře
a beznadějně tu trčíme.
Celé je to...
To je ono.
Pusť to ven. Nestyď se za svůj strach.
Já... Chtěl jsem být silný jako můj strýc.
Ale Skála se mění a nevíme, jak získat ředkvičky zpět,
Junior vyhodil tleskací ruce a kdo ví, jestli ještě budeme přáteli.
Já nikdy nepláču, ale je toho na mě už moc,
a teď pláče i Gobo a mně se chce plakat ještě víc.
Proč musím být tak soutěživá?
Chci zase vařit z ředkviček.
Teď dělám mechový burgery a jsou odporný.
Jsou odporný!
Já pláču vždycky, takže tohle pro mě není nové.
Ale první skupinový pláč...
ve mně vyvolává úplně nové emoce.
Brečím kvůli ředkvičkám, nebo... té bouři?
Nebo protože brečí moji přátelé?
Nebo kvůli všemu dohromady?
Vždycky můžeme vymyslet nový systém, ale ten s tyčinkami byl perfektní.
Chybí mi!
Co to...
Víte, netušil jsem, že to v sobě mám.
Ani já ne.
Trochu jsem to tušil.
Gobo, díky, žes nás provedl očistným uvolněním.
Jo.
Třeba tím hledáním pod povrchem Marjory myslela tohle.
Naše emoce. Protože jimi to celé začíná, ne?
Na svět pohlédni. Co s tím naděláš?
Bolest ti působí, na duši stín máš.
A já asi mám strach, že srdce skončí v útrapách
po dlouhém loučení.
Slzy jsou k nezastavení.
Jednou však sen se mi zdál, že je čas nové začátky psát
a všichni...
Jako sestry a bratři, rodina jaksepatří,
poutem jsme spojení.
A to pomohlo nám z příkoří.
Jako sestry a bratři, rodina jaksepatří.
I když občas to bolí, to pouto vše zhojí.
Pohltí tvůj život a taky v sázku ho dává.
Přesto víru v lepší svět ti dodává.
Jako sestry a bratři, rodina jaksepatří.
I když občas to bolí, to pouto vše zhojí.
Pohltí tvůj život a taky v sázku ho dává.
Přesto víru v lepší svět ti dodává.
Jako sestry a bratři, rodina jaksepatří.
I když občas to bolí, to pouto vše zhojí.
Pohltí tvůj život a taky v sázku ho dává.
Přesto víru v lepší svět ti dodává.
Jako sestry a bratři, rodina jaksepatří,
poutem jsme spojení.
A to pomáhá nám z příkoří.
I když jsme o těch ředkvičkách nic nezjistili,
upřímně, cítím se mnohem líp.
Jo.
Když budeme vnímat své emoce, najdeme řešení.
Hej. Co je to?
Hele.
- Vidím to. - Pojďte.
- Hele. - Co je to?
Páni.
Jo.
Co to...
Já toho starého hlupáka varovala, aby ten prach nehrabal.
Jedná se mnou jako s nějakou nulou.
Jistě, je to král, ale co by si král počal bez své...
Královny?
Nic.
Víš, královny se mezi sebou vždycky poznají.
Páni.
Kde to jsme?
Nevím, ale co když je to řešení problému s ředkvičkami?
Páni, koukněte na ty sochy.
Úžasné.
Ale kdo je vyrobil?
A žije ještě?
Páni.
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ...
Překlad titulků: Petra Kabeláčová