Gond helyett táncra fel
Aggódni máskor kell
A zene kezdődjön el
Lent a Flúgosok Barlangjában
Gond helyett munkára fel
Táncolni máskor kell
Minden Flúgos játékra lel
- Íme Gobo! - Moki.
- Wembley. - Boober.
- Red. Hú! - Juppi!
Juhú!
Kicsi!
Hahó!
A retkem!
Gond helyett táncra fel
Aggódni máskor kell
A zene kezdődjön el
Lent a Flúgosok Barlangjában Lent a Flúgosok Barlangjában
Fraggle Rock: Újra zúznak
Lent a Flúgosok Barlangjában.
Szia, Szegecs!
Olyan jó látni téged!
Rettentő vicces vagy.
Figyu! Elfelejtettem mondani,
Simafüliné esküdti feladatokat lát ma el, amit, tudod, támogatunk.
Polgári kötelesség.
De megkérdezte, nem tudnánk-e vigyázni a cicára, és vállaltam.
Tudom, hogy Ermelinda nehéz eset.
De töltheted a napot a padláson.
Ha nem találkoztok, nem félsz.
Nem baj, ha félsz. Csak szólj, és segítek!
Ez komoly? Súlyzócsontok?
Oké, kemény fiú. Nem kell elnyomni az érzéseidet.
A padlás nyitva áll előtted, és nyugodtan ugass ki magadból bármit!
Üdv, Simafüliné! Nagyon vigyázni fogunk...
És már el is tűnt. Hűha! Szűkszavú teremtés.
Üdv nálunk, Ermelinda!
Érezd magad otthon!
Szerintem nincsenek egerek, de a tiéd, amit találsz.
És emlékszel Szeg...
Szegecs!
Oké, mindenki! Ez egy nagyon komoly megbeszélés.
Ezért viselem a komoly mellényt.
Hasonlít a másik mellényemhez, de a szemfülesek látják.
- Láttam. - Kiszúrtam.
Barátaim, teljesen kifogytunk a retekből.
- Aha. - És ha nem oldjuk meg,
az életmódunk a barlangban örökre megváltozhat.
Örökre?
- Igen. - Ne!
Bocsánat a kifejezésért, de ez egy ultrabruti tutti-frutti.
- Gobo! - Tudom, tudom, tudom.
De van megoldásunk.
Boober bemutat egy vendéget, aki izgalmas ötletekkel áll elő.
Várjatok! A vendéget emelni kell.
Csapszeg!
Hogy ityeg, csajszi?
Hm?
- Mi van? Tök jóban vagyunk. - Igen?
Vagyis kéne lennünk. Igaz?
- Gondolom. - Ciki.
Oké, szóval a hidropóniás kertészkedéssel dolgoztam,
ami egyfajta föld nélküli termesztés.
- Igen! - A Gorgok kertje kiszáradt,
de ez segíthetne visszahozni a retket.
- Hihetetlen! - Az én barátnőm!
Azta! Ezt kapd ki! A Flúgosok és a Dózerek összedolgoznak.
Az én időmben meg megettük őket.
Mi?
Visszavontam.
Na szóval, mindenesetre az első betakarítható retek
45-50 védősisakos hónap múlva várható.
- Durván. - Mi?
Hónapok? Ó, az túl soká van.
Azt mondtam, hogy dolgozik valamin.
Az időtartamról nem mondtam semmit.
Szóval, van olyan terv is,
amiben a retket mostanság kapjuk vissza?
Ja, mi van a tarsolyodban, Gobo? Várunk.
Igen! Nem te lennél itt valamiféle vezető?
Hát... Hát, nem lesz baj.
Megoldom, hogy újra legyen retek.
Mégiscsak én vagyok az unokaöccse annak a Flúgosnak, aki felfedezte a retket.
Jaj, ne már! Megint kezdi a sztorit.
Réges-régen Matt bácsikám diadalmasan
felfedezte a retket a Gorgok kertjében, és idehozta őket a Nagyterembe.
Amikor megszólaltatta a Flúgos-kürtöt, az egy új korszak kezdetét jelezte.
Azta! Libabőr!
Hé! A nagybátyám új képeslapján tutira van értékes útmutatás.
Hacsak nem küldött egy valódi retket, kétlem.
„Kedves Gobo unokaöcsém...”
Épp a minap
felfedeztem egy hegyvidéket, amelyet nagy árvíz árasztott el.
Észleltem, hogy a fura szerzetek teljesen megrémültek.
De nekem nem szállt bajuszomba a bátorságom!
Mi vagy te?
Egy csapat fura szerzet egy sziklán rekedt,
és tudtam, cselekednem kell.
Utat! Utat! Jön a Flúgos megmentő.
Bár mások megijednének a helyzettől, én rettenthetetlen voltam.
Ez magasabb, mint gondoltam.
Unokaöcsém, egy erős vezetőben nem lakozhat kétely.
Bátran mutattam az utat.
Ne, ne, ne!
Anyukám! Anyukám!
Imádtam.
Ettől a rémült fura szerzetek megnyugodva követtek a biztonságba.
Adtak egy köpenyt, jelezve, hogy egyfajta hős vagyok,
- leginkább szuper. Szuperhős. - Fázom. Hideg van.
Hűha! Most találtam ki a szót.
Ez jó emlékeztető, hogy másoknak vezető kell. Nekünk...
„...uralkodjunk magunkon a gyengeség jele nélkül, flúgozzuk fel magunkat!”
Ezt imádom. Nekem is így kell vezetnem.
Igen!
Törölközőben?
Gobo! Ha szuperhős vagy,
lehetek én a hős segédje? Mármint az, aki a hős oldalán van?
Az övcsatjánál, csatlósként?
- Hm? Igen? Igen! - Imádom! Oké,
flúgozzuk fel magunkat, szőjünk tervet!
Első lépés, irány a Szemétkupac!
Ő mindentudó.
Ő majd segít.
Nincs több találkozó.
- Cselekvés. - Csak cselekvés.
Cselekvés.
Sziasztok!
Valami határozottan nem stimmel ebben a kertben.
- Igen! - Vagyis
kizárt, hogy csak a Gorg-A-Max az oka.
Az a szer tökéletes, mint mi, Gorgok.
De valami nem stimmel.
Talán a Flúgosok tudnak segíteni.
Gobo egyszer azt mondta, ha barát kell,
használjam ezt a tapsoló kezet, és máris itt terem.
Egyetértek az utódommal. Egy kis segítség most jól jönne.
Hurrá!
Nem!
- Hm? - Nem vonjuk be ebbe
a Flúgosokat. Az őseink nem fogják eltűrni.
Ejnye, na, Kicsi! Nem akartam gonoszkodni.
Csak szerintem a Gorgok kertje a Gorgok gondja.
- Hm? - A mi dolgunk megoldani.
Neked és nekem. A királynak és a fiának.
Az a tapsoló kéz, ami neked kell, itt van.
Tapsolj ezeken, nagyfiú! Igen!
- Igazad van, Papa. - Az az orrom.
Kinek kell ez? Vagy a Flúgosok.
- Jó fiú! - Az vagyok.
Ó, Gobo!
Tudom, mit jelentett, hogy neki adtad.
- Hát... - Jól vagy?
Jól vagyok. Gyere, csatlós! Dolgunk van.
Flúgozzuk fel magunkat!
A minap, amikor a fejem beszorult abba a régi cipőbe,
úgy éreztem, hát, megijedtem.
Micsoda nemes megnyilvánulása az érzéseidnek, Fili!
Trutyi, van hozzáfűznivalód?
Az érzések botja a tiéd.
Nos...
- Amikor Fili beszorult, szomorú voltam. - Aha.
- Igen? - Nem akarlak elveszíteni.
A drága fiaim! Büszke vagyok rátok. Eresszétek szabadjára az érzéseiteket!
Üdv, üdv!
Épp időben érkeztetek az érzések köréhez.
- Egészséges. - Katartikus.
Nincs idő érzelmekre.
A barlang retekvészhelyzetben van, és segítened kell.
Azt mondta az előbb, hogy: „Nincs idő érzelmekre”?
- Pontosan. - Szó szerint.
Hát, az egész barlang rám számít. Nekem nem érzések, tettek kellenek.
Szóval, tudod, hogy lehetne újra retkünk?
Tudom, hogy mit kell tenned.
- Igen? - Menj vissza oda, ahol minden kezdődött!
Nézzetek a felszín alá,
és hozzátok fel a fénybe, ami odalent van!
Hm?
- A Szemétkupac szólott. - A Szemétkupac szólott.
- Nye! - Nye!
A felszín alá nézni?
Milyen felszín alá?
- Megvan. - Megvan neki.
Fertőző?
A Flúgos-kürt! Ahol a nagybátyám bejelentette, hogy felfedezte a retket.
Ahol minden kezdődött.
Ezt jó lenne tényszerűen ellenőrizni.
Csak a felszín alá kell ásni.
Valami kell, hogy legyen ott,
amit visszahozhatunk a fénybe, hogy megoldjuk a retekproblémát.
Szabványméretű lyukról beszélünk?
Mert ha nem, figyelmeztetőszalagot kell körbe kihúznom.
Flúgosok, úgy néz ki, hogy van
- egy kis ásnivalónk! - Éneklés! Ásás!
Ásnivalónk. Egy hullámhosszon vagyunk.
Szegecs, mi van rajtad?
Rám ne számíts!
Ide figyelj, pajti! Valld csak be, ha félsz!
Ott van a padlás.
Kiviszem a szelektívet,
egyedül leszel Ermelindával pár percig.
Biztos, hogy nem baj?
Oké, kemény fiú. Mindjárt visszajövök.
Hm?
Szegecs?
Látod, ez már baj.
Most már én küldelek a padlásra!
Büntiben vagy.
Ermelinda, jól vagy?
Hihetetlen, az egész életmódunk
áll vagy bukik ezen a küldetésen.
Magamba kell néznem.
Kiderült, picit ideges vagyok.
Hé, most nem kalandozhat el a figyelmünk.
Összekapjuk magunkat. Ásnunk kell, nem érzést feltárni.
De a Flúgosok az érzések feltárásában a legjobbak.
Az benne az F. Anélkül csak Lúgosok vagyunk.
- Igen! - Nem. A Szemétkupac megmondta.
Bármire képesek vagyunk,
ha beleállunk, és felflúgozzuk magunkat.
Oké. Lássunk hozzá
- az ásáshoz! - Tánc! Ásás!
Ismétlem, én egyetértek veled.
Állj bele és flúgozd fel
Csak haladj, az már félsiker
Az érzés fontos, de ide több kell
Hát ingujjat fel Vágod, ez a jel, ébredj fel
Rajta hát, állj bele és flúgozd fel
Álljunk ellen az érzéseinknek?
Bennem bízz, itt nem ösztön kell
Hát, én Gobóban bízom.
Kemény is lehet, de a lapát nyer
Megér egy próbát.
- De ha a munka megvan, meglásd - Igen.
Hé!
Lesz-e elég retek nekem, neked Az egész bandának
Csak kövessetek, és legyen meg A munka dandárja
Az érzéseid nem ássák ki A jó nagy gödröt neked
Gigászi feladat vár most ránk Ideje, hogy a kezedbe vedd
Ez azt jelenti...
Várjunk! Mit jelent?
Talán nem vagyok hű az érzéseimhez
A vállamra nehezedő teher miatt
Az érzéseimnek talán Nem adok elég teret
Így én nem vagyok elégedett Mert harc dúl a szívemben
Nem, kutya bajom.
Állj bele és flúgozd fel
Csak haladj, az már félsiker
Talán úgy érzed, most feladni kell
Feladni kell
De ha kitartunk még, meglásd
- Je, je, je! - Hurrá!
Lesz-e elég retek nekem, neked Az egész bandának
Csak kövessetek, és legyen meg A munka dandárja
Csak kövessetek, és legyen meg
Az érzéseid nem ássák ki A jó nagy gödröt neked
A nagy gödröt neked
Gigászi feladat vár most ránk Ideje, hogy a kezedbe vedd
Ez azt jelenti...
Állj bele és flúgozd fel
Szépen halad mindenki.
Van itt egy kis bibi, teljesen rossz irányba ástunk,
- elölről kell kezdenünk. - Mi?
Csak vicceltem.
Nincs idő érzésekre,
- de a munkahelyi viccek jók. - Hm?
Oké, ássatok tovább!
Kitaláltam, Kicsi!
Úgy frissítjük fel a kertet,
ahogy én a hátszőrömet: gereblyével.
Te olyan okos vagy, Papa!
- Az lenne? - Hm?
Papa, emlékszel,
mikor kiöntötted a hagymalisztet a konyhában,
amikor szeméttortát csináltam neked?
Táncoltam.
És hát, megesik az ilyesmi. Mire akarsz kilyukadni?
Nos, felgereblyézted a lisztet, és hatalmas lisztfelhő lett belőle.
Napokig poros volt a kastély.
Ha felgereblyézed a kertet, az tízszer rosszabb lesz.
Ne csináld!
Nem fogunk...
- Hála az égnek! - ...hallgatni rád.
Ez a terv tökéletes, és kézben tartom.
Mert ha nem tévedek, egyelőre még én vagyok a király.
Hm? Mit csinál, Papa?
Én... Nem tudom.
Elmegyek sétálni.
- Sétálni? Mi az a séta? - Hm?
Mi... Mi az, hogy séta?
Jól van a Mama, Papa? Hova megy?
Nincs idő aggódni, fiam.
Van egy kis felgereblyéznivalónk.
Oké.
Már kismillió órája ásunk,
és nem találtunk semmit.
- Hé, Szuper Gobo! - Hm?
Nem mintha nem bíznék a küldetésben,
mert egy csatlós bízik.
De talán a többiek nem bíznak, és...
Én se.
- Elszúrtam. - Én nem hiszek az időpocsékolásban.
Minden perc ajándék.
Ha már itt tartunk,
érzésre ez időpocsékolás!
Nem, nem. Uralkodjatok az érzéseiteken, fő a küldetés!
Nézzetek a felszín alá,
és hozzátok fel a fénybe, ami odalent van!
Hé, ott! Azt hiszem, látok valamit.
- Hé, olyan, mint egy ősi kőtábla. - Hm?
Biztos van valami a retek megmentéséről.
Biztos, hogy kőtábla? Nekem inkább olyan, mint egy sárrög.
Lévén a sár beható ismerője, egyetértek.
Imádom a sarat.
A sárfürdő mindent visz, de szerintem az csak föld.
Nem, nem. Ez... Ez a tábla a bizonyíték,
hogy a felflúgozás volt a jó ötlet.
Én csak lesöpröm a sarat, hogy tisztábban lássuk.
Nesze! Vissza, én vagyok a király!
- A szemem! - Mamának igaza volt.
Porviharrá fajult a dolog.
- Mama, szükségünk van rád! - Nem, nincs szükségünk, fiam.
Minden rendben van. Nem látod?
Nem, egy kukkot sem látok.
Ez egy folyamat része.
Anyukám!
Mi ez?
Hát biztos azt jelenti... Biztos azt jelenti...
Hogy ez csak sár.
Hát, jó ideje nem koppantunk ekkorát.
Hatalmas porvihar közeledik a Gorgok kertjéből.
Megtölti a nagytermet. Itt rekedtünk lentre.
- Pogi vagyok! - Jaj, ne!
Jó ideje nem koppantunk ekkorát.
Ugyan már, Gobo! Mit tenne Matt bácsi?
Ő... Felflúgozna. Itt az ideje a vésztervnek.
Igen! A vészterv. Még jobb, mint a „minden rendben terv”.
Oké. Szóval, mi az?
Ne sürgessétek!
Hát...
Viszlát, Simafüliné!
Ermelinda nagyon macskás volt.
Oké, uram! Beszélnünk kell.
A macska felszínre hozott pár ijesztő érzést,
és nem attól kemény valaki, ha elnyomja őket.
Több erő kell ahhoz, hogy őszinte legyél velem és magaddal.
Már szabadjára engedheted, elment.
Biztos nem érzel ettől semmit?
Mert én nagyon is.
Érzem, hogy jön a terv.
Ötletelés előtti csend honol rajta.
Ez tetszik.
Igen, ne kapkodj! Ne siettesd!
Másfelől nézve mélyen a föld alatt rekedtünk.
Siess, ha lehet!
Igen, mi a terv, Gobo? Mi lesz a következő lépés?
Igen!
- Az első, ami eszedbe jut. - Az elsőt.
- Te kitalálod. - Oldd meg!
Neked sikerülni fog.
Gőzöm sincs, mit csináljunk!
Próbáltam felflúgozódni és erős vezető lenni, de félek.
És bús vagyok a retkek miatt.
Az ásás nem sikerült, és porvihar van odafent,
és mi itt rekedtünk lent, és nincs kiút.
Ez az egész csak... csak...
Ó, ez az!
Engedd szabadjára! Nem baj, ha félsz Ermelindától.
Én csak... Csak olyan erős akartam lenni, mint a nagybátyám.
De a barlang folyton változik,
és nem tudjuk, hogy legyen megint retek,
és Kicsi eldobta a tapsoló kezemet,
és ki tudja, barátok leszünk-e még valaha!
Sosem sírok, de mostanában nehéz dolgok történtek,
és most, hogy Gobo sír, még inkább sírhatnékom van.
Miért van bennem ez a versenyszellem?
Hát, én megint retekkel akarok főzni.
Mohaburgert csináltam, és olyan gusztustalan!
Olyan gusztustalan!
Mindig ki szoktam magam sírni, úgyhogy nem új az elmélet.
De az első csoportos sírás...
az érzések egészen új birodalmába visz.
A retek vagy... vagy a porvihar miatt sírok?
Vagy azért, mert sírnak a barátaim?
Vagy mindegyik miatt?
Bármikor kitalálhatunk egy új rendszert, de a dózer-pálcás tökéletes volt.
Nekem hiányzik!
Mi a...
Tudod, nem is tudtam, hogy ez kikívánkozott.
Én sem.
Nekem volt némi sejtésem.
Gobo, köszönjük, hogy végigvezettél a katartikus feloldozáson.
Igen!
Talán erre gondolt Marjory, amikor mondta, menjünk a felszín alá.
Az érzéseinkre. Mert végtére is ott kezdődik minden, nem?
Mit tehetünk? Ilyen a világ
Ettől a fájdalom és bú, ami rág
És azt hiszem, megszakad szívem
És búcsút veszek
Mert ettől sírni kell
De egy álomképben elkezdtük éppen
És minden teremtmény
És testvér volt mindenki A közösségben részt tudott venni
És eggyé lettünk
És ezzel nyertünk
És testvér volt mindenki A közösségben részt tudott venni
És a másik bajában Így tudunk mind részt venni
Ez az életed, és erre tetted
Az új világot meg így teremted
És testvér volt mindenki A közösségben részt tudott venni
És a másik bajában Így tudunk mind részt venni
Ez az életed, és erre tetted
Az új világot meg így teremted
És testvér volt mindenki A közösségben részt tudott venni
És a másik bajában Így tudunk mind részt venni
Ez az életed, és erre tetted
Az új világot meg így teremted
És testvér volt mindenki A közösségben részt tudott venni
És eggyé lettünk
És ezzel nyertünk
Tudjátok, még ha nem is tudtunk meg semmi újat a retekről,
őszintén, már sokkal jobban érzem magam.
Igen.
Ha figyeljük az érzéseinket,
mindig találunk megoldást.
Hé! De az meg mi?
Nézzétek!
- Én látom. - Gyertek!
- Nézzétek! - Mi az?
Azta! Klafa!
Igen.
Mi a szösz...
Figyelmeztettem azt a vén bolondot, hogy ne gereblyézze a port.
Folyton levegőnek néz.
Persze, ő a király, de mit ér egy király a...
- Királynője nélkül? - Hm?
Semmit.
Tudod, a királynők mindig felismerik egymást.
Hihetetlen.
- Hol vagyunk? - Hú!
Nem tudom, de mi van, ha ez az egész a retekbaj nyitja?
Azta, nézzétek ezeket a szobrokat!
Hihetetlenek.
De kik készítették őket?
És még mindig itt élnek?
Azta!
FOLYTATJUK...
A feliratot fordította: Binder Natália