Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Strādā - rūpes zūd
Dejosim mēs citu dienu
Lai fragliem labi skan!
- Mēs - Gobo. - Mokija.
- Vemblijs. - Būbers.
Reda.
Junior!
Sveiks!
Mans redīss!
Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Pie mums Fraglrokā.
Sveiks, Zobrat!
Kāds prieks tevi redzēt!
Cik tu esi smieklīgs!
Klau! Aizmirsu izstāstīt.
Šimelfinijas kundzei šodien jāstrādā tiesā, ko mēs atbalstām.
Pilsoņa pienākums.
Viņa jautāja, vai varam pieskatīt viņas kaķi Pūciņellu, un es teicu jā.
Zinu - ar Pūciņellu nav viegli.
Bet vari pavadīt dienu drošībā bēniņos.
Tad tev viņa nebūs jāredz un nebūs jābaidās.
Katram var būt bail. Tikai pasaki, un es tev palīdzēšu.
Tiešām? Cilā svaru kaulus?
Labi, skarbais! Nav vajadzības savas jūtas apspiest.
Bēniņi ir vaļā, un es esmu te, ja tev vajadzēs ko izriet.
Sveiki, Šimelfinijas kundze! Mēs parūpēsimies par...
Un viņa ir prom. Padomā! Vārdus lieki nebārsta.
Lūdzu, Pūciņella!
Jūties kā mājās!
Diez vai te ir peles, bet, ja atradīsi, vari tās dabūt.
Un gan jau atceries Zob...
Zobrat!
Uzmanību! Šī ir ļoti nopietna sapulce. Tāpēc esmu uzvilcis nopietnāko vesti.
Līdzīga manai otrai vestei, bet acīgs vērotājs pamanīs.
- Pamanīju. - Uzreiz.
Draugi, mums ir pavisam beigušies redīsi.
- A-ha. - Ja to nenovērsīsim,
mūsu dzīve Fraglrokā var mainīties uz visiem laikiem.
Uz visiem?
- Jā. - Nē.
Atvainojiet par skarbo valodu, bet tas ir super-truper tuti-fruti.
- Gobo! - Zinu, zinu.
Bet ir risinājumi.
Būbers iepazīstinās ar viešņu, kas pastāstīs par aizraujošām idejām.
Uzgaidiet! Viešņai vajadzīgs pacēlājs.
Šķelttapa!
Kā pa dzīvi, meitēn?
- Ko? Mēs esam ļoti tuvas. - Tiešām?
Nu, vajadzētu būt. Vai ne?
- Laikam. - Neveikli.
Tā. Es nodarbojos ar hidroponisko dārzniecību.
Tā ļauj audzēt augus bez zemes.
- Jā. - Nu, kad gorgu dārzs ir sauss,
tā var palīdzēt atkal iegūt redīsus.
- Vienreizīgi! - Mana meitene!
Paskat tik! Fragli un dūzeri strādā kopā.
Padomā! Manā laikā mēs viņus ēdām.
Ko?
Atsaucu.
Nu, vārdu sakot, pirmo redīsu ražu mēs varētu gaidīt
pēc 45-50 ķiveres kalendāra mēnešiem.
- Plus mīnus. - Ko?
Mēneši? Tik ilgi!
Es teicu, ka viņa pie tā strādā.
Neteicu, ka zinu termiņus.
Un vai ir kāds plāns,
kā atgūt redīsus tagad-īgāk?
Jā, ko teiksi, Gobo? Mēs gaidām.
Jā. Vai tad tev nebūtu jābūt tādam kā līderim?
Nu... Nu, viss būs kārtībā.
Atradīšu risinājumu, kā atkal iegūt redīsus.
Esmu taču tā fragla brāļadēls, kurš redīsus atklāja.
Ak vai! Tūlīt būs stāsts.
Pirms ilga laika mans tēvocis Mets triumfējoši
gorgu dārzā atklāja redīsus un atnesa tos šurp uz lielo zāli.
Kad viņš iepūta fraglu taurē, tas iezīmēja jauna laikmeta sākumu.
Skudriņas pārskrēja.
Tēvoča pēdējā pastkartē noteikti ir kāda vērtīga norāde.
Ja vien viņš nav atsūtījis īstu redīsu, es par to šaubos.
"Sveiks, brāļadēl Gobo!"
Nesen
es atklāju kalnainu apvidu, ko bija pārņēmuši lieli plūdi.
Pamanīju, ka dumjās radības bija pilnīgās šausmās.
Bet man ne ūsa nenodrebēja.
Kas tu tāds?
Kad ieraudzīju dumjās radības, kas netika nost no klints,
zināju, ka man jārīkojas.
Ceļu! Fragls dodas palīgā.
Citi šādā situācijā būtu nobijušies, bet es biju bezbailīgs.
Te ir augstāk, nekā domāju.
Brāļadēl, spēcīgam līderim visas šaubas jāmet pie malas.
Tāpēc es drosmīgi rādīju ceļu.
Nē!
Mammīt!
Man tas patika.
Tas bailīgajām dumjajām radībām palīdzēja mierīgi nokļūt drošībā.
Man iedeva apmetni, apliecinot, ka esmu varonis,
- bet superīgāks. Supervaronis. - Man salst. Salst.
Tikko izdomāju šo terminu.
Tas atgādina, ka citiem vajag, lai mēs viņus vadītu. Tāpēc mums...
"...ir jāapspiež jūtas, nav jāizrāda vājums un ir jāsafraglojas."
Man patīk! Lūk, kā man citi jāvada.
Jā!
Valkājot dvieli?
Gobo! Ja tu esi supervaronis,
vai drīkstu būt varoņa palīgs? Tas, kurš stāv varonim blakus.
Kājas attālumā kā tāds kājaspuisis.
- Ja? Jā! - Tas man patīk. Tā.
Laiks safragloties un izdomāt plānu.
Pirmais - iesim pie Atkritumu Kaudzes. Viņa zina visu.
Viņa spēs palīdzēt.
Vairs nekādu sapulču!
- Rīcību. - Tikai rīcību!
Rīcību.
Atā!
Kaut kas ar šo dārzu tiešām nav kārtībā.
- Jā. - Ziniet,
Gorg-A-Maksa dēļ tas nevar būt.
Tas ir perfekts, gluži kā mēs, gorgi.
Bet kaut kas te notiek.
Varbūt var palīdzēt fragli.
Gobo reiz teica: kad vien man vajag draugu,
varu pasist plaukstiņas, un viņš būs klāt.
Es piekrītu Junioram. Palīdzība mums tagad noderētu.
Jē!
Nē!
Mēs neiejauksim tajā fraglus. Mūsu priekšteči to nepieļautu.
Junior! Negribu būt nejauks.
Es tikai domāju, ka gorgu dārzs ir gorgu problēma.
Tā jāatrisina mums.
Tev un man. Karalim un dēlam.
Vienīgās plaukstas, ko tev vajag, ir tepat.
Pasit šīs plaukstas, puika! Jā.
- Jā. Taisnība, Pā. - Tas ir mans deguns.
Kam gan vajag šīs? Un fraglus.
- Malacis, puika. - Malacis.
Gobo!
Zinu, ko tev tas nozīmēja, ka iedevi tās Junioram.
- Tev viss labi? - Nu...
Ir labi. Nāc, kājaspuisi! Mūs gaida darbs.
Safraglosimies!
Nesen, kad mana galva iesprūda tajā vecajā kurpē,
es jutos nobijies.
Cik izteiksmīgi tu paud savas jūtas, Filo.
Gandž, tev ir, ko piebilst?
Jūtu nūja nu būs tev.
Nu...
- Kad Filo iesprūda, man bija bēdīgi. - A-ha.
- Jā? - Jo negribu tevi zaudēt.
Mani puikas! Es ar jums lepojos. Laidiet jūtas ārā!
Sveicināti!
Esat tieši laikā uz mūsu jūtu apli.
- Veselīgi. - Tāda katarse!
Nav laika jūtām, Kaudzes kundze.
Fraglrokā ir redīsu trauksme. Lūdzu, palīdziet!
Vai tikko teici "nav laika jūtām"?
- Tā teica. - Vārds vārdā.
Uz mani gaida visa Fraglroka. Man nevajag jūtas. Vajag rīcību.
Vai zināt, kā atkal varam dabūt redīsus?
Es zinu, kas jādara tev.
- Jā? - Aizej atpakaļ tur, kur tas viss sākās.
Paskaties zem virskārtas
un to, kas tur ir, izcel gaismā!
- Atkritumu Kaudze ir runājusi. - Atkritumu Kaudze ir runājusi.
Jāskatās zem virskārtas?
Kādas virskārtas?
- Es sapratu. - Viņš saprata.
Vai tas ir bīstami?
Fraglu taure, kur mans tēvocis pirmoreiz paziņoja, ka atklājis redīsus.
Kur tas viss sākās.
Es tomēr gribu to pārbaudīt.
Mums tikai jāparok zem virskārtas,
jo tur apakšā jābūt kam tādam,
ko varam izcelt gaismā un atrisināt redīsu problēmu.
Vai runājam par atļautā izmēra bedrēm? Ja ne, man visa šī zona būs jānorobežo.
Fragli, izskatās, ka mums būs
- jārok! - Jādzied! Jārok!
Jārok. Esam vienisprātis.
Zobrat, kas tev mugurā?
Nu tu gan!
Paklau, draudziņ! Ja tev bail, vari to atzīt. Bēniņi ir tepat.
Iznesīšu atkritumus,
tāpēc pāris minūtes ar Pūciņellu būsi viens.
Esi drošs, ka to spēsi?
Labi, skarbais. Tūlīt atgriezīšos.
Zobrat!
Tā nu nevarēs.
Tev jādodas uz bēniņiem.
Esi noraidīts.
Pūciņella, viss labi?
Spējat noticēt? Visa mūsu dzīve ir atkarīga no tā, kā tagad veiksies.
Man tagad jāieklausās sevī.
Izrādās - jūtos mazliet pārņemta.
Ei! Tas nedrīkst novērst mūsu uzmanību.
Safraglojamies! Ir laiks rakt, nevis ļauties jūtām.
Bet ļauties jūtām fragli prot vislabāk.
Tās ir kā mūsu vārda sākumburts, bez kā esam tikai ragli.
- Jā. - Nē. Kaudzes kundze teica skaidri.
Mēs spējam izdarīt jebko,
ja jūtas apspiežam un safraglojamies.
Labi. Tagad sāksim
- rakt! - Dejot! Rakt!
Vēlreiz - pilnīgi vienisprātis.
Jūtas apspiežam un fraglojam!
Uz priekšu vien, lai arī kas
Kaut jūtas labas Ar tām nepietiek
Pie darba ķerieties Ar mani palieciet, drīz redzēsiet
Ka tad, kad Jūtas apspiežam un fraglojam
Mums jāapspiež jūtas?
Ticiet man, nevis iedomām
Nu, es ticu Gobo.
Ņemiet lāpstas ciet! Viegli nebūs tas
Varam pamēģināt.
- Bet, kad būs galā darbs, tad gan - Jā.
Hei!
Būs daudz redīsu, par ko sapņojām To pietiks gan man, gan tev
Tāpēc visi man nu sekojiet! Mums jāstrādā, līdz tas izdarīts
Jūtas nenāks, neņems lāpstu Un bedri neraks tās
Mums jāveic ļoti svarīgs uzdevums Tāpēc laiks visu kontrolēt
Tas nozīmē...
Pag! Ko tad tas nozīmē?
Varbūt īstās jūtas neatzīstu es
Mani nospiež lielā atbildība
Varbūt emocijām vaļu nedodu
Un esmu sapinies es domās Ka ir sirdī cīņa man
Nē, man viss labi.
Jūtas apspiežam un fraglojam!
Uz priekšu vien, lai arī kas
Ja sāksim just, varam padoties
Varam padoties
Bet, ja mēs darīsim, tad gan
- Jā! - Urā!
Būs daudz redīsu, par ko sapņojām To pietiks gan man, gan tev
Tāpēc visi man nu sekojiet! Mums jāstrādā, līdz tas izdarīts
Līdz tas izdarīts
Jūtas nenāks, neņems lāpstu Un bedri neraks tās
Bedri neraks tās
Mums jāveic ļoti svarīgs uzdevums Tāpēc laiks visu kontrolēt
Tas nozīmē...
Jūtas apspiežam un fraglojam!
Labi pastrādāts!
Maza aizķeršanās - esam rakuši nepareizā virzienā
- un jāsāk viss no gala. - Ko?
Tikai pajokoju.
Nav laika jūtām,
bet pajokot strādājot var.
Labi. Rokam tālāk!
Sapratu, Junior!
Mums dārzs jāatsvaidzina,
tāpat kā es atsvaidzinu savu kažoku - ar grābekli.
Cik tu esi gudrs, Pā!
Tiešām?
Pā, vai atceries,
kā pa visu virtuvi izbārstīji sīpolu miltus,
kad gatavoju kūku tavai dzimšanas dienai?
Es dejoju.
Un tā dažkārt gadās. Ko tu gribi teikt?
Tu miltus grābi ar grābekli, un tie pārvērtās par milzīgu miltu mākoni.
Pils bija putekļos dienām ilgi.
Ja grābsi dārzu, tas būs desmitreiz sliktāk.
Nedari tā!
Nē...
- Cik labi! - ...mēs tevi neklausīsim.
Šis plāns ir perfekts, un es tikšu galā.
Jo karalis, galu galā, esmu es.
Ko viņa dara, Pā?
Es nezinu.
Es iešu pastaigā.
Pastaigā? Kas tā ir?
Kas tā ir?
Vai ar Mā viss labi, Pā? Kur viņa iet?
Nav laika uztraukties, dēls.
Mums tagad jāgrābj zeme.
Labi.
Mēs rokam jau ašpadsmit stundu
un neko neesam atraduši.
Ei, Supergobo!
Nav tā, ka es par šo uzdevumu nejustos drošs,
jo kājaspuiši tā nedara.
Bet citi varbūt dara, un...
Un arī es.
- Salaidu dēlī. - Nedomāju, ka laiks var tikt izšķiests.
Katrs mirklis ir dāvana.
Un tomēr
es jūtu, ka šī ir īsta laika izšķiešana!
Nē. Apspiediet šīs jūtas! Mums jāatceras savs uzdevums.
Paskaties zem virskārtas
un to, kas tur ir, izcel gaismā!
Ei, tur! Šķiet, es kaut ko redzu.
Ei, izskatās pēc senas plāksnes.
Droši vien informācija par to, kā glābt redīsus.
Vai droši zinām, ka plāksne? Man izskatās pēc zemes pikas.
Kā labs zemes pazinējs es piekrītu.
Man zeme patīk.
Dubļu vannu nepārspēj nekas, bet jā - tā šķiet tikai zeme.
Nē. Šī plāksne ir pierādījums, ka doma par safraglošanos bija pareiza.
Es tikai noberzīšu putekļus, lai var redzēt skaidrāk.
Dabū! Atkāpies! Esmu karalis.
- Manas acis! - Mā bija taisnība.
Tā pārvērtās par putekļu vētru.
- Mā, mums tevi vajag! - Nē, nevajag, dēls.
Viss ir labi. Vai neredzi?
Nē, es neredzu neko.
Tas pieder pie lietas.
Mammīt!
Kas tas ir?
Tā noteikti nozīmē...
Tā ir tikai zeme.
Nu, tāda ķeza sen nav bijusi.
Milzu putekļu vētra nāk šurp no gorgu dārza.
Tā piepilda lielo zāli. Esam te kā slazdā.
- Esmu Pogijs! - Ak nē!
Šāda ķeza sen nav bijusi.
Nu, Gobo! Ko darītu tēvocis Mets?
Viņš safraglotos. Laiks otram plānam.
Jā! Otrs plāns. Tas ir vēl labāks nekā pirmais plāns.
Labi. Kāds tas ir?
Nesteidzini!
Nu...
Atā, Šimelfinijas kundze!
Pūciņella gan bija... kaķis.
Tā, kungs! Mums jārunā.
Tas kaķis lika tev izjust bailes,
bet arī skarbam puisim tās nav jāapspiež.
Ja esi godīgs pret mani un sevi, tad esi daudz stiprāks.
Vari laist visu ārā. Viņa ir prom.
Vai tiešām tas tev neizraisa nekādas jūtas?
Jo man noteikti izraisa.
Jūtu, ka briest plāns.
Lielākais klusums ir pirms prāta vētras.
Tas man patīk.
Jā, mierīgi! Nevajag sasteigt.
Vai pretēji - esam iesprostoti dziļi pazemē.
Varbūt pasteidzies!
Jā, kāds ir plāns, Gobo? Ko lai darām tālāk?
Jā.
- Pirmais, kas iešaujas prātā. - Tev vienmēr ir atbilde.
- Zinu - tu kaut ko izdomāsi. - Nokārto!
Zinu - tā būs.
Es tiešām nezinu, ko darīt!
Es centos safragloties un būt spēcīgs līderis, bet man ir bail.
Un esmu bēdīgs par redīsiem.
Un rakšana nepalīdzēja un tur augšā ir putekļu vētra,
un mēs te esam iesprostoti bez variantiem.
Tas viss ir...
Nu re!
Laid visu ārā! Tev drīkst būt bail no Pūciņellas.
Es gribēju būt stiprs kā mans tēvocis,
bet Fraglroka mainās
un mēs nezinām, kā atgūt redīsus,
un Juniors aizmeta prom manas plaukstiņas,
un kas zina, vai atkal būsim draugi.
Es nekad neraudu, bet pēdējā laikā ir grūti.
Un nu Gobo raud un es gribu raudāt vēl vairāk.
Kāpēc man tā gribas sacensties?
Es atkal gribu gatavot redīsus.
Tagad gatavoju sūnu burgerus, un tie ir tik pretīgi.
Tie ir tik pretīgi!
Es vienmēr visu izraudu, tāpēc šis nav nekas jauns.
Bet pirmā raudāšana grupā
ieved mani pilnīgi jaunā emociju pasaulē.
Vai es raudu par redīsiem vai par putekļu vētru?
Vai tāpēc, ka raud visi mani draugi?
Vai par to visu?
Mēs vienmēr varam izveidot jaunu sistēmu, bet dūzermietu sistēma bija perfekta.
Man tās pietrūkst.
Kas te...
Ziniet, es nezināju, ka tas manī ir.
Arī es ne.
Man bija tāda nojauta.
Gobo, paldies, ka izvedi mūs visus caur šo atbrīvošanos.
Jā.
Varbūt Mārdžorija domāja tieši to, sakot, lai meklējam zem virskārtas.
Mūsu jūtas. Jo tieši ar tām viss sākas.
Lūk, pasaule Ko iesākt te var?
Te sāpes jācieš Un skumjas māc
Un, šķiet, mana sirds Pat salūzt var
Kad jāteic ardievas
Jo tad jāraud man
Bet sapnis man bij' Laiks iesākt bij' klāt
Un radījums katrs...
Bijām brālis un māsa Bijām viens otra daļa
Un mēs kļuvām viens
Un mēs uzvarējām
Brālis un māsa Un viens otra daļa
Tad otra dēļ Sirds tev var sāpēt
Tavu dzīvi tas prasa Un riskēt liek
Un pasauli jaunu Liek tev pārradīt
Brālis un māsa Un viens otra daļa
Tad otra dēļ Sirds tev var sāpēt
Tavu dzīvi tas prasa Un riskēt liek
Un pasauli jaunu Liek tev pārradīt
Brālis un māsa Un viens otra daļa
Tad otra dēļ Sirds tev var sāpēt
Tavu dzīvi tas prasa Un riskēt liek
Un pasauli jaunu Liek tev pārradīt
Esam brālis un māsa Esam viens otra daļa
Tāpēc esam viens
Un mēs uzvaram
Kaut arī neieguvām jaunu informāciju par redīsiem,
varu godīgi teikt, ka nu jūtos daudz labāk.
Jā.
Domāju - ja nevairīsimies no jūtām,
vienmēr atradīsim risinājumu.
Ei! Klau, kas tas?
Re!
- Es redzu. - Aiziet!
- Paskat tik! - Kas tas ir?
Forši.
Jā.
Kas tas...
Es brīdināju to veco muļķi, lai putekļus negrābj.
Viņš vienmēr izturas pret mani kā pret tukšu vietu.
Jā, viņš ir karalis, bet kas ir karalis bez...
Karalienes?
Nekas.
Karaliene vienmēr atpazīst otru karalieni.
Neticami.
Kur mēs esam?
Nezinu, bet ja nu šis var palīdzēt atrisināt redīsu mīklu?
Paskat, kādas statujas!
Vienreizīgas.
Bet kurš tās izgatavojis?
Un vai viņš vēl ir te?
TURPINĀJUMS SEKOS...
Tulkojusi Inguna Puķīte