Kom och lek med oss
Nu ska vi ha kul, kom loss
Sjung och ha det bra
Här hos fragglarna
Jobba är också bra
Vi jobbar på, men dansa ni
Ja, nu leker vi
- Vi är Gobo. - Moki.
- Vembi. - Bober.
Vips!
Junior!
Hej!
Min rädisa!
Kom och lek med oss
Nu ska vi ha kul, kom loss
Sjung och ha det bra
Här hos fragglarna! Här hos fragglarna!
FRAGGLARNA: TILLBAKA TILL FRAGGELBERGET
Här hos fragglarna.
Hej Sprocket. Vad kul det är att se dig!
Vad rolig du är! Du, glömde säga en grej:
Fru Shimmelfinney har jurytjänst idag, och sånt stöttar vi ju.
Lagen är viktig.
Hon frågade om vi kunde passa hennes katt och jag sa ja.
Jag vet att Fluffinella kan vara jobbig ibland.
Men du kan gömma dig på loftet.
Du slipper träffa henne och vara rädd.
Det är okej att vara rädd. Säg till så hjälper jag dig.
Seriöst? Lyfter du ben?
Okej hårding. Du behöver inte trycka ner dina känslor.
Loftet är där, och jag finns här om du behöver nån att skälla på.
Hej, fru Shimmelfinney. Vi tar hand om... Och där stack hon. En fåordig kvinna.
Välkommen, Fluffinella. Känn dig som hemma.
Vi har nog inga möss, men ät på om du hittar några.
Du kommer väl ihåg Sprock...
Sprocket?
Okej, det här är ett mycket allvarligt möte.
Därav min mycket allvarliga väst.
Den är lik min andra väst, men skarpögda ser skillnad.
- Jag såg. - Direkt!
Mina vänner, rädisorna är slut. Och om vi inte löser det
kan vårt liv i Fraggelberget förändras för alltid.
- För alltid? - Japp.
Ursäkta språket, men det är tunga tutti frutti-puckar!
- Gobo! - Jag vet, jag vet.
Men vi har lösningar.
Bober ska presentera en gäst som har spännande idéer.
Ett ögonblick. Nästa gäst behöver hjälp.
Saxpinne! Hur är läget, tjejen?
Va?
- Vad? Vi är ju nära vänner. - Är vi?
- Det borde vi väl vara? Eller? - Kanske...
Okej. Jag har alltså jobbat med hydroponisk odling,
en metod där man odlar växter utan jord.
Nu när gorgernas trädgård är torr kan det ge oss rädisorna tillbaka.
- Otroligt! - Det där är min kompis!
Oj. Se på oss. Fragglar och doozar som samarbetar.
På min tid åt vi dem.
- Va? - Tar tillbaka.
Hursomhelst så kan vi nog skörda våra första rädisor
- om 45-50 hjälmkalendermånader. Ungefär. - Va?
Månader? Det är ju jättelänge!
Jag sa att hon jobbar på nåt. Jag sa inte att jag visste tidsplanen.
Finns det en plan för att få rädisor... typ nu?
Vad har du, Gobo? Vi väntar.
Ska inte du föreställa nån slags ledare?
Okej... Det kommer gå bra. Jag hittar en lösning som ger oss rädisor.
Jag menar, jag är ju brorson till fraggeln som upptäckte rädisor.
Jösses, nu börjas det igen.
En gång för länge sen, upptäckte farbror Mac, med stor triumf,
rädisorna i gorgernas trädgård och tog med dem hit till Stora salen.
När han blåste i fraggelhornet var det inledningen på en ny era.
Oj. Gåshud!
Hans senaste vykort kan nog vara till hjälp.
Om han inte skickat en fysisk rädisa så har du nog fel.
"Käre brorson Gobo..."
Häromdagen upptäckte jag en kullig region där en stor flod forsade fram.
Jag märkte att konstisarna var helt vettskrämda.
Men det fanns inte ett enda oroligt strå i min mustasch.
Vad är du?
När jag såg konstisar som fastnat på en klippa var jag tvungen att ingripa.
Ge plats, ge plats! Fraggel till undsättning.
Trots att många hade varit rädda var jag orädd.
Det här var högre upp än väntat.
Brorson, en stark ledare måste kväva alla känslor av tvivel.
Så jag ledde tappert vägen framåt.
Nej, nej, nej!
Mamma, mamma!
Jag älskade det!
Det fick de uppskrämda konstisarna att följa mig, mot tryggheten.
De gav mig en mantel, som om jag vore en hjälte.
Men mer super. En superhjälte. Jag hittade just på det ordet.
Det påminde om att andra behöver ledning. Vi måste...
"...kväva känslor, aldrig visa svaghet och fraggla på."
Underbart. Det är så jag måste leda.
Iklädd handduk?
Gobo. Om du är en superhjälte
får jag vara hjälte-hjälpreda? Killen som står bredvid hjälten?
Inom sparkavstånd, typ. Som en... hjälpfot?
- Va? - Jag älskar det!
Dags att fraggla upp och göra en plan. Steg ett: gå till Skrothögen.
Hon är allvetande. Hon kan hjälpa.
- Inga fler möten. Bara handling. - Handling.
Handling!
Hej då!
Nåt är fel i den här trädgården.
Jag menar, det kan inte vara gorg-o-växet vi använde.
Det är perfekt, som vi gorger.
Men nåt knas är det ju.
Fragglarna kanske kan hjälpa till? Gobo har sagt att om jag behöver en vän,
kan jag använda klapphänderna så kommer han.
Jag håller med Junior. Det skulle sitta fint med lite hjälp.
Ja!
Nej! Vi ska inte involvera fragglarna, det tillåter inte våra förfäder.
Junior, jag vill inte vara... illvillig.
Men jag tycker att en gorgträdgård är ett gorgbekymmer.
Vi måste fixa den.
Du och jag. Kung och son.
De enda klapphänderna du behöver är de här. Klappa mina händer.
- Det är min näsa. - Du har rätt.
Vem behöver de här? Eller fragglar?
Bra gjort, min son.
Åh, Gobo. Jag vet vad det betydde när du gav dem till Junior.
- Mår du bra? - Tja...
Jag mår fint! Kom Hjälpfot, vi har ett jobb att sköta.
Fraggla på!
Häromdagen, när mitt huvud fastnade i den där skon,
så blev jag... rädd.
Vad generöst att du delar med dig, Rill.
Rall, nåt att tillägga?
Du kan ta känslostaven. Nå?
Jo, när Rill satt fast blev jag... ledsen.
- Blev du? - Jag vill inte förlora dig.
Åh, vilka fina pojkar. Vad stolt jag blir. Släpp ut känslorna.
Välkomna, välkomna! Ni är precis i tid för vår känslocirkel.
- Hälsosamt. - Förlösande.
Har inte tid med känslor.
Det är rädisnödläge i Fraggelberget och vi behöver din hjälp.
Sa han "inte tid med känslor"?
- Så sa han. - Ord för ord.
Hela berget räknar med mig. Jag behöver inte känslor, utan handling.
- Vet du hur vi får tillbaka rädisorna? - Jag vet vad du måste göra.
- Ja? - Gå tillbaka dit där allt började.
Titta under ytan, och ta upp det som finns där, upp i ljuset
Va?
Skrothögen har talat!
- Titta under ytan? - Vilken yta?
- Jag har det! - Han har det!
Smittar det?
Fraggelhornet, där min farbror utlyste sin upptäckt av rädisorna.
"Där allt började."
Jag vill göra en faktakoll på det.
Vi måste bara gräva under ytan. Det måste finnas nåt nedgrävt
som vi kan ta upp i ljuset och lösa rädisproblemet.
Snackar vi regelmässiga hål?
Annars måste jag spärra av hela området.
Fragglar, vi ska nog...
- Gräva! - Sjunga! Gräva.
Gräva. Vi tänker likadant.
Sprocket, vad har du på dig?
Jag orkar inte! Om du är rädd är det okej att erkänna det.
Loftet är däruppe.
Jag går ut med återvinningen så du blir ensam med Fluffinella.
Är du säker på att det är lugnt?
Okej tuffing, jag är strax tillbaka.
Sprocket!
Det här är ju ett problem.
Nu får du faktiskt gå upp på loftet. Och du får stanna där!
Fluffinella, mår du bra?
Tänk att hela vår existens hänger på hur uppdraget lyckas.
Jag måste kolla läget med mig själv.
- Jag är lite överväldigad. - Det får inte distrahera oss nu.
Vi fragglar på. Vi ska gräva, inte fara iväg efter känslor.
Men fara iväg är vad fragglar gör bäst. Det är det F:et står för.
Annars är vi bara... ragglar.
Nej, nej. Skräphögen var tydlig.
Vi klarar allt om vi kväver våra känslor och fragglar på.
Nu börjar vi!
- Gräva! - Dansa! Gräva.
Återigen, vi tänker likadant.
Gräv ett hål, och fraggla på
För stora känslor kan bli små
Dom kan va' bra, men är aldrig bäst
Ta och knip igen Med mig som vän finns lösningen
Häng med och Gräv ett hål, och fraggla på
Ett hål för våra känslor?
För mig kan du lita på
Jag litar på Gobo.
Om vi kavlar upp, om vi tänker om
Vi kan ju försöka.
Och tuffar på så har vi snart
Hey!
Alla rädisor vi drömmer om Finns inget mer underbart
Så om alla bara gör som jag Och jobbar på tills vårt jobb är klart
Kan känslor lyfta tunga spadar Och gräva stora hål?
För vi måste nå vårt mål Så ta kontroll
Så ta och...
Vänta. Ta och vadå?
Kanske jag borde va' ärlig mot mig själv
Om hur klumpen känns allt tyngre i magen
Kanske ger jag ingen plats För mina känslor
Och trampar över mina gränser Så att mitt hjärta får ta stryk
Nä, jag mår fint.
Gräv ett hål, och fraggla på
För stora känslor kan bli små
Och om målet känns som svårt att nå
Så svårt att nå
Ba' tuffa på så har vi snart
Ja, ja, ja!
Alla rädisor vi drömmer om Finns inget mer underbart
Om alla bara gör som jag Och jobbar på tills vårt jobb är klart
Kan känslor lyfta tunga spadar Och gräva stora hål?
Gräva stora hål
Vi har ett viktigt uppdrag framför oss För vi måste nå vårt mål
Så ta och...
Gräv ett hål, och fraggla på
Bra jobbat allihop!
Ah, ett litet krux: Vi har grävt i helt fel riktning
- och vi måste börja om. - Va?
Skojar bara!
Har inte tid med känslor men jobbskämt är kul.
Okej, gräv på!
Nu har jag det! Vi måste fräscha upp trädgården
på samma sätt jag fräschar upp ryggpälsen: med en kratta!
Du är så smart, pappa!
- Är han det? - Va?
Kommer du ihåg när du spillde lökmjöl över köksgolvet
- när jag gjorde din födelsedags-soptårta? - Jag dansade.
Ibland händer sånt. Vad är din poäng?
Du krattade upp mjölet och det blev till ett enormt mjölmoln.
Slottet var dammigt i dagar.
Om du krattar i landet blir det tio gånger värre.
- Gör det inte! - Vi kommer inte...
- Tack gode gud! - ...lyssna på dig.
Planen är perfekt och jag hanterar det.
För senast jag kollade så var jag kung.
- Vad gör hon, pappa? - Jag vet inte.
- Jag tänker ta en promenad. - En promenad? Vad är en promenad?
Vad...är en promenad?
Mår mamma bra, pappa? Vart ska hon?
Oroa dig inte över det, min son. Vi måste kratta lite jord.
Okej.
Vi har grävt i sjuttielva timmar och inte hittat ett dugg.
Du, Super-Gobo?
Inte för att jag är osäker på uppdraget, för det är aldrig hjälpfötter.
Men andra kanske är det...
Och jag också.
- Typiskt! - Jag tror inte på slöseri med tid.
Varje ögonblick är en gåva.
Men med det sagt: Det här känns som slöseri med tid!
Tryck ner de känslorna, vi måste komma ihåg vårt uppdrag.
Leta under ytan och ta upp det som finns där upp i ljuset.
Hörni, där! Jag tror jag ser nåt.
Det ser ut som en uråldrig stentavla.
Det måste stå nåt här om att rädda rädisorna.
Är vi säkra på att det är en stentavla? Ser ut som en klump jord.
Som en som är bevandrad i jord, instämmer jag.
Älskar jord! Inget slår lerbad. Men ja, det där ser ut som jord.
Nej, nej, nej. Stentavlan är bevis att det var rätt att fraggla på.
Jag borstar bort leran så det syns bättre.
Sådär! Ge plats åt kungen!
- Aj! Mina ögon! - Mamma hade rätt.
Det blev en dammstorm.
- Mamma, vi behöver dig! - Nej, det gör vi inte.
Allt är bra, ser du inte det?
Nej! Jag ser ingenting.
Man måste lita på processen.
Mamma!
- Vad är det? - Det måste betyda...
Att det bara är jord.
Jaha, det var den största besvikelsen på länge.
Massiv dammstorm på väg från gorgernas trädgård!
Den fyller Stora salen. Vi är fast härnere!
- Jag är Pogi! - Åh nej.
Det här är den största besvikelsen på länge.
Kom igen, Gobo. Vad skulle farbror Mac göra?
Han skulle fraggla på. Vi behöver en plan B.
Ja! B-planen. Till och med bättre än A-planen.
- Okej. Vad innebär den då? - Stressa honom inte!
Tja...
Hej då, fru Shimmelfinney. Fluffinella var en riktig... katt.
Okej, Sprocket, vi måste prata.
Den katten rörde upp många känslor idag. Men att kväva sina känslor är inte tufft.
Att vara ärlig mot mig, och dig själv, är faktiskt mycket modigare.
Du kan släppa ut allt nu. Hon är borta.
Är du säker på att du inte känner nåt nu? För det gör jag!
Jag känner att planen är på väg.
- Det här är lugnet före hjärnstormen. - Åh, roligt!
Ta din tid, skynda inte.
Alternativt: Vi är fast under jorden. Du kanske ska skynda på.
Ja, vad är planen, Gobo? Vad ska vi göra nu?
- Säg det första du tänker på. - Du har alltid ett svar.
Jag vet att du kommer på nåt. Det vet jag!
Jag vet inte alls vad vi ska göra!
Jag försökte fraggla på och vara en ledare, men jag är rädd.
Och ledsen över rädisorna.
Och grävningen hjälpte inte, det är dammstorm och vi sitter fast här.
Allt är bara...
Såja! Släpp ut allt. Det är okej att vara rädd för Fluffinella.
Jag ville bara... vara stark som min farbror.
Men berget förändras och vi kan inte få tillbaka rädisorna
och Junior kastade iväg mina klapphänder. Vem vet om vi nånsin blir vänner igen.
Jag gråter aldrig, men det har varit tufft
och nu när Gobo gråter vill jag gråta ännu mer!
- Varför måste jag alltid tävla i allt? - Jag vill laga mat med rädisor igen.
Jag har bakat träburgare och de är jätteäckliga!
Jätteäckliga!
Jag brukar gråta så det här är inget nytt för mig.
Men första gruppgråten...
...har öppnat ett helt nytt känslodjup!
Gråter jag över rädisorna eller sandstormen?
Eller för att mina vänner gråter?
Eller alltihop?
Vi kan alltid hitta på ett nytt system, men doozerpinnsystemet var perfekt.
Jag saknar det!
Vad i hela...
- Jag visste inte att det där fanns i mig. - Inte jag heller.
Jag anade.
Tack för att du ledde oss genom den där förlösande upplevelsen.
Det var kanske det här Matilda menade med "leta under ytan".
Våra känslor. För det är ju där allt börjar.
Se på vår värld Allt som är fel
Och vad vi än gör Blir den aldrig hel
Jag tror hjärtat snart nog går i kras
Om vi tar farväl
Man vill bara gråta
Men jag har en dröm Som jag aldrig har glömt
Där allt som lever...
Vi var systrar och bröder Vi var allt vi behöver
Och så blev vi ett
Och så blev allt rätt
Vi var systrar och bröder Vi var allt vi behöver
Så vi ger en del till vännen i nöden
Och det kräver allt men det ger än mer
När vi ser hur fler gör världen hel
Systrar och bröder Är allt vi behöver
Så vi ger en del till vännen i nöden
Och det kräver allt men det ger än mer
När vi ser hur fler gör världen hel
Vi är systrar och bröder Vi är allt vi behöver
Så vi ger en del till vännen i nöden
Och det kräver allt men det ger än mer
När vi ser hur fler gör världen hel
Vi är systrar och bröder Vi är allt vi behöver
Och så blir vi ett
Och så blir allt rätt
Även om vi inte får ny information om rädisorna
så mår jag i alla fall mycket bättre nu.
Om vi lyssnar på våra känslor så hittar vi alltid en lösning.
- Vad är det där? - Titta!
- Jag ser det. - Kom!
- Kolla på det där. - Vad är det för nåt?
Wow. Cool.
Ja.
Vad i hela...
Jag sa ju åt den där dumskallen att inte kratta dammet.
Han behandlar mig som att jag är värdelös.
Visst, han är kung, men vad är en kung utan sin...
Drottning?
Han vore ingenting! En drottning känner alltid igen en annan.
Otroligt!
Var är vi?
Vet inte, men tänk om det här löser rädisproblemet.
Kolla in statyerna. De är otroliga!
Men vem gjorde dem?
Och är de fortfarande här?
Wow!
FORTSÄTTNING FÖLJER...
Översättare: Rebecka Greisman
Undertexter: DUBBING BROTHERS