Ze starostí se vytanči, obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Starosti zažeň prací, tančení nech na jindy.
Nech Fraggláky, ať si hrají.
Gobo, Mokey, Wembley, Boober, Red!
- Juniore! - Haló!
Moje ředkvička!
Ze starostí se vytanči, obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Fraggle Rock: Zábava je zpět
Dole ve Fragglí skále.
Vítr pořád nikde.
Jak tuhle turbínu zprovoznit a zachránit zahradu?
Mysli.
To je ono.
Musím to všem říct.
Dvakrát měř. Jednou řež.
Ne, ty jsi ladný úhel.
Jo.
Pogey. Zatrub na fragglí roh.
Dobře. Máš to mít, Red.
Ale ne! Red, je rozbitý!
Zkus to z opačného konce.
Když to říkáš.
Dobré ráno, Fragglí skálo!
Skvělý začátek dne.
Jo. No tak, Red.
Jsme vyřízení. Celou noc jsme pracovali na té turbíně.
Necítím ocas.
- Je pryč. - Co?
Jen sis ho přeležel. Pořád je tam, kamaráde.
To jsem se lekl.
Vzbudila jsem vás, protože mi něco došlo.
I po té nejtemnější noci ráno vždycky vyjde slunce.
Aby ta turbína fungovala, potřebujeme...
Připraveni?
- Jo. - Jo.
Naději!
Cože? Naději?
- Kvůli tomu nás budíš? - Jo.
- Jdu zase spát. - Jo.
- No tak. Nasajte tu nadějeplnou energii.
Pojďme nadhodit nějaké nápady.
Stačí jen dostat vítr k turbíně,
aby mohla pohánět ten kompostovací systém.
Kdo má nápad, kde najít vítr?
- Hej. Já mám nápad. Ty porývky. - Jo.
Třeba jsou ve Hvízdající kotlině.
Pochytáme je porývkovým vysavačem.
A pomocí trubky je můžeme dostat do zahrady.
A propojíme je recyklovaným stavebním materiálem.
Jo. Hned po šlofíku.
Nebo teď. Teď by to šlo.
Jo! Pojďme pochytat a přesunout vítr.
Zachráníme zahradu a zase budeme mít ředkvičky.
- Jo. - Jo.
Ještě pět minut.
Sprockete, vymýšlím nový design větrné turbíny
pro závěrečný projekt, ale neúspěšně.
Potřebuju nový nápad.
Díky, ale to už jsme zkusili, a nevyšlo to.
Ujídal jsi model.
Potřebuju něco, co bude plout a vyrábět spoustu energie.
Ale když to bude moc velké nebo vysoké...
Není to stabilní.
Jdu si vyčistit hlavu zahradničením. Pojď za Sprocket.
Tou rostlinkou. Ty jsi pes Sprocket a...
To je tak, když si hraješ se jmény.
Převléknu se.
Stav vysavače: připojený.
Můj stav: natěšený.
Dobrá práce.
Když řeknu „ju“, vy řeknete „chú“.
- Ju. - Chú!
- Jo. - Jo.
Lední Joe to řekne na rovinu.
Fragglačko Red, jsi kapitánka naděje.
V pořádku, vzdychálku?
Jo. Jen...
Nemluvil jsem s Juniorem od doby, co zahodil ty tleskací ruce.
Teď se kvůli tomu cítím provinile, smutně, trochu naštvaně,
prostě nic moc. Chápeš?
- Asi by sis s ním měl promluvit. - Jo, ale mám strach.
Celý plán se odehrává v zahradě Gorgů
a když se mnou odmítne mluvit, plán se rozpadne.
Hej, ty pruhovanej.
Co takhle nadějné myšlenky?
Co když má nějakou radu tvůj strýc Matt?
Přečteme si pohlednici.
Slyšels mě. Chovám naději, že tě jeho pohlednice inspiruje.
Vlastně ji přečtu já.
„Drahý synovče Gobo.“
Páni. Fakt divný.
Jo.
„Dnes jsem byl svědkem velmi zajímavé situace.“
Hej, kdo zhasl?
Ze všech možných míst jsem se octl na obřím staveništi divných stvoření.
A ti stavební dělníci používali žebřík velmi hloupě.
Hlupáci! Žebříky vedou nahoru a dolů.
Potřebujete Doozery. Ti si poradí.
Bylo mi smutno. Vzpomněl jsem si na Doozery a na vás všechny.
Uvědomil jsem si, jak dlouho už jsem pryč.
Ale i ve slabé chvilce jsem stále schopen objevovat úžasné věci.
Pak jsem je spatřil. Neznámou skupinku zpívajících tanečnic.
Páni! Vy podivínky jste báječné!
Zdravím.
Asi vycítily, že potřebuju povzbudit,
protože ta skupinka zpěvaček předvedla úžasnou show jen pro mě.
Prý mezi lidmi o hrdinovi se povídá.
Měl bys vědět, že tím hrdinou jsem já.
Pokud tě zajímá, co to znamená, vyslechni slova má.
Pokud v sobě to pravé máš, běž, jestli si troufáš.
Pokud kuráž máš, tak se vzchop a jeď dál.
- Dva, jedna, jeď, jeď, jeď. Hej! - Jo!
Víš, že nebudu to říkat nadvakrát.
Jeď, jeď, jeď.
Srdce mi žhne a hlava nápady přetéká.
Jeď, jeď, jeď.
Svět blázny oplývá, chtějí ti vnutit svá pravidla.
Pokud kuráž máš...
Zvaly mě mezi sebe.
Já? Já bych nikdy...
Jeď, jeď, jeď. Hej!
A jednoduše jsem se vytančil ze starostí.
Ta skupinka zpěvaček mi dala skvělý dárek.
Naději.
A mě napadlo...
Možná by ten artefakt, co ti pošlu, měl symbolizovat naději.
- Jeď! - Chceš-li navrch mít,
- poslouchej, o čem tu zpívám. - O čem zpívám.
A nevěř lžím, co svět ti namlouvá.
Nevěř lžím, co ti...
Těm bláznům se vyhýbej, na zlatá pravidla dej.
Pokud v sobě...
Točila se mi z té naděje hlava.
A ten artefakt k vylepšení Fragglí skály?
- Do toho! - Potrvá, než dorazí,
ale bude se ti líbit.
„Zdraví tě cestující strýc Matt.“
- Páni. To dávalo smysl. - Páni.
Je to, jak jsi řekla. Naděje.
Co když to s Juniorem napravím a pomůže nám dostat vítr k turbíně?
- Promluv s ním. - Promluvím s ním.
- Tak běž. - Běžím.
Ta trubka pro přívod vzduchu je připravená.
Co ty na to, má královno vesmíru?
Perfektní, ty můj česnekový kvítku.
- Díky, že ses zeptal. - Ty má šmudlinko.
- Ach jo. - Jo.
- Jdu na to. - Pusinky,
- tulení a objímání. - Juniore.
- Chci si promluvit. - Nechci to vidět.
Asi mě neslyšel.
Jdeme na to!
Nevadí.
Tak jo, vážení.
Roztočíme tu turbínu. Vypusťte porývky.
Ve Hvízdající kotlině tě slyšíme jasně.
Fajn, Závlačko. Čas vypustit porývky.
Stiskneš tlačítko a já řeknu něco cool.
Rozumím. Mačkám za tři, dva, jedna.
Mimča už letí!
Pardon. Chci to sjet znovu.
Zapínám vysavač.
Už letí.
Máme je.
Už letí trubkou.
Míří do zahrady.
Už jsou tu. Připravte se na roztočení turbíny
a spuštění kompostovacího systému, co zachrání zahradu.
Páni, ty porývky...
- neměly sílu dostat se k turbíně. - Ne.
A jsou navždycky fuč?
Konec hry.
- Fajn, tohle byl... - Naprostý propadák? Jo.
- Co nachytat další porývky? - Už žádné nejsou. Je to beznadějný.
Oblouk je dlouhý, ale ohýbá se k beznaději.
To nám fakt pomůže.
Red. Co takhle chvilka meditace,
- abys zpracovala své emo... - Ne.
- Jsi kapitánka naděje. - Jo.
Teď jsem kapitánka beznaděje.
- Ne, ne, ne... - Ale Red...
Čau, všichni. Co se děje?
Pěkný klobouk. Z oblíbeného obchodu? Z mé skříně?
Nezlobím se. Je hezký.
Páni, Sprockette.
Bude snazší jí říkat takhle. Pro mě jsou všechny rostliny Francouzky.
Tys nám ale vyrostla, co?
Rozmarýn ti domluvil?
To si nevymýšlím. Rostliny mají skvělý komunikační systém.
Informují se o suchu, škůdcích, chorobách. Fascinující.
Všechno ostatní je ve hvězdách, ale jedno vím jistě.
Prádlo se samo nevypere.
- Prosím. - Díky...
Red?
- Co tady děláš? - Cítím se sklíčeně a znechuceně.
- Co... - Tvoje jeskyně se hodila k mé náladě.
Takže jaká mizerná činnost nás čeká?
Vaření? Uklízení?
No, chtěl jsem prát.
Bezva. Perfektní otrava.
Jdu pro mýdlové kameny.
Fragglačka Red chce prát?
Víš, Red, když peru, necítím se mizerně. Já... Co...
Ta čepice je bezva. Je pod ní tma.
No... Jo.
Tak čím začneme?
No, vždycky začínám ponožkama.
Proč je vůbec pereš?
Nikdo ve Skále je nenosí.
Já vím, ale jednoho dne snad jo.
A pak budou ještě špinavější,
takže je budu muset vyprat znovu. Je to koloběh mydlin.
Co? A co zkáza a utrpení?
Vždycky se může něco pokazit, ale já věřím, že se to nestane.
A to i teď.
Boobere!
Přišla jsem si sem pro dávku sklíčenosti, a ty řekneš, že věříš?
Mizím odsud.
Ne. Počkej, počkej. Jsi kapitánka naděje.
Říkají to všichni.
Byla jsem a teď už nejsem.
Jaký je v tom rozdíl?
Ne. Ne.
Očividně velký rozdíl.
Ne. Ne.
Ne. Jaký má smysl vůbec něco dělat?
Red měla pravdu. Ne.
- Ne. Nálada je tu na bodu mrazu. Ne. - Ne.
Ne. Nebo ne-e?
To je fuk. Na ničem nesejde.
Ne.
- Pogey, co se děje? - Ne.
- Žádné „čau, Red“. - Ne.
To je zlý. Co budeme dělat?
Obvykle se do vedení takhle nehrnu,
ale vím přesně, co musíme udělat.
Co budeme dělat?
Moment. Teď tu něco řešíme.
Hoši, hliníkové plechovky do kompostu nepatří.
Jen organické látky.
- Pořád se učíme. - Pomalu.
Pořád sbíráte věci na kompostování?
Ten stroj selhal. Nemá to smysl.
Cože?
- Cože? - Cože?
Dobře poslouchej.
Tohle je vážná doba. Co bude, když neuděláme nic? Nic.
A to nepřichází v úvahu.
Musíme udělat něco.
Musíš se držet naděje, i když nevíš, jak to dopadne.
Naděje je nakažlivá.
Stejně tak sklíčenost a znechucení. To si pamatuj.
Něco jsme udělali a nezabralo to. Proč to zkoušet znovu?
Tak jste prohráli jedno kolo.
- Hra nekončí. - Ne!
Jste ve 23. směně skalního hokeje a prohráváte o 80 okurek.
- Vzdáte to? Ne. - Ne.
Budete si věřit a vrátíte se do hry.
- Ano! - Jo.
Věřit si!
- Je zpět. Ty její copy. - Stylový.
Ano! Díky, paní Hromadová!
Ano. Děkujeme.
Milé. Byl jsi na odchodu, ale otočil ses a poděkovals.
- Zdvořilé. Jo. - Dobrá výchova.
Pojď, Boobere.
- Hodnej. - Tak.
- Odklidíme kompost. - Čerstvější už nebude.
- Šlápni na plyn. - Pryč s tím.
- Rychle, Boobere! - Kam to jdeme?
- Ou jé. - Red, co to děláš?
Slyšels Hromadu smetí. Věřím si.
Ne.
No tak, všichni. Pohyb!
Já myslela, žes to vzdala.
Ne. Zase má naději. A já taky.
Nechtěl jsem skočit do jezírka a zlomit si ocas.
Ale nemáme vítr.
No, nemůžeme nic nedělat.
Třeba přijde další vítr.
A pak ho musíme nějak nasměrovat k turbíně.
Fragglí roh.
Když ho umístíme na konec trubky,
nasměruje vítr k turbíně.
Skvělý nápad, Red!
- Čau, Red! - Čau, Pogey!
Nechci být pesimista. Mám praktickou otázku.
Jak ho dostaneme do zahrady?
Nezvedla ho stovka Fraggláků.
Máš pravdu. Vím, kdo to dokáže.
Musím si s ním konečně promluvit.
Jo!
Juniore. Promluvme si.
Ne. Musím to říct. Teď, nebo nikdy.
Dal jsem ti něco, co pro mě mělo význam. Tys to zahodil a mě to ranilo.
Ale chci se přátelit a potřebuju pomoc. To je všechno, co jsem chtěl říct.
Gobo, já ti nechtěl ublížit.
Táta nechce, abychom se přátelili, protože Gorgové to nikdy nedělali.
Máš pravdu.
Ale možná to tak nemusíme dělat teď.
- Co? - Co?
No, máš vlastní hlavu a já...
jsem na tebe hrdý.
Na. Ty jsou asi tvoje.
Tati.
- Fraggláku. - Gobo.
Gobo?
Díky, že jsi mýmu synkovi dobrým kamarádem.
- Dobře. - Promiň.
To je moc.
Taky tě chci tak mačkat.
Co? Ach jo!
- Uděláš pro nás něco, kamaráde? - Cokoli, nejlepší kamaráde.
Wembley je můj nej... Víš co? Nekazme si tuhle chvíli.
Jdeme na věc!
Tohle si žádá týmovou uniformu.
Jo!
- Něco s ponožkama. - Bezva.
Jo.
Můžeme.
Když sem tam z cesty sejdem, je těžké znovu najít směr.
Ale když spojíme síly, vyletíme do vyšších sfér.
Už tak je ta hra těžká, když musíš ji hrát sám.
Ať sny navedou nás na místo, co domov říká nám. Jsme totiž...
Jsme jeden tým, jsme jeden tým.
Ano, jsme.
Síla je v nás, síla je v nás.
A když budem víru mít
a sílu společně za svými sny jít,
pak můžem objevit...
Naději, co vybudujem spolu.
Budoucnost je neznámem.
Tak se nenech spoutat strachem.
Dokud za jeden provaz táhnem, cestu volnou máme šmahem.
Už tak je ta hra těžká, když musíš hrát ji sám.
Ať sny navedou nás na místo, co domov říká nám.
Jsme jeden tým, jsme jeden tým.
Jsme jeden tým. Ano, jsme.
- Síla je v nás, síla je v nás. - Síla.
- A když budem víru mít... - Víru mít.
- ...a sílu společně za svými sny jít... - Za svými sny jít.
...pak můžem objevit...
Naději, co vybudujem spolu.
Naději, co vybudujem
spolu.
Jo!
To je tak vzrušující. Najednou mě to napadlo.
Dva rotory na jedné platformě.
Vyzkoušíme to.
Přineseme velký větrák.
Je fajn být zpátky.
Co až jim dojde, že já, Fragglák T. Matthew,
jsem tím artefaktem na vylepšení Fragglí skály?
Geniální!
Ahoj, chlupáči. Na zdvořilosti není čas. Musím pádit.
Ale ne. To je ale větrno.
To ne. Pomoc!
Sprockete, funguje to!
Ať se stane cokoli,
- budeme tomu čelit společně. - Jo.
V té trubce je vítr!
- Ne! - Není to...
Maminko!
Ta turbína se točí!
Vyšlo to! Ten kompostovací sud se točí!
Hele! Podívejte!
Do zahrady se sype nová, zdravá půda.
- Vyšlo to! - A je to!
Pogey, celou dobu jsi do toho fragglího rohu foukal správně.
Jistě!
Vzduch proudící z velkého prostoru do malého
se stlačuje a nabírá vyšší rychlost.
Čau, Red. Jsem Pogey!
Kdo zhasl?
Strýci Matte, zachránils zahradu.
- Jistě. - Vítej doma.
Ano.
- Báječné. - Podívejte.
- Funguje! - Výborně.
- Dobře my. - Jo.
A pomohla doozerovská vynalézavost.
Závlačko, nikdy jsem nebyl pyšnější.
Jen jednou, díky svému vynálezu, co trumfnul jednokolejku.
Bezkolejka. Ano!
A můj milovaný Lanford pomohl. Panička je pyšná.
Ty sis čistil zuby?
- Ukaž. Otevři. Šup. - Ne.
Tolik ponožek, co musím vyprat!
Tak, Sprocku, dokázali jsme to.
Nový design je jednoduchý, stabilní a výsledky byly nadprůměrné.
Díky, že mi tolik věříš.
Cos to tam zahrabal?
Čí je to batůžek?
Brzy budeme mít hojnou úrodu ředkviček.
Jo. Vyhráli jsme.
No, jen tohle kolo.
- To nám pomůže. - Boober má pravdu.
Naděje je hra, kterou musíme hrát každý den.
Takže tohle je ve skutečnosti teprve začátek.
Hele.
No, mámo. Má to šťastný konec, viď?
To ano.
A taky je to šťastný začátek.
Proč pleteš tak malé ponožky?
Co... Ty nebudou mně ani Juniorovi.
Ty jsou jak pro mimino.
No páni.
Já budu velký brácha?
- Neuvěřitelný. - No páni.
Tak na nové začátky.
Naděje!
Jo!
Ze starostí se vytanči, obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová