Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Strādā - rūpes zūd
Dejosim mēs citu dienu
Lai fragliem labi skan!
- Mēs - Gobo. - Mokija.
- Vemblijs. - Būbers.
Reda.
- Junior! - Sveiks!
Mans redīss!
Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Pie mums Fraglrokā.
Vēja joprojām nav.
Kā panāksim, lai šī turbīna kustas un izglābj dārzu?
Domā!
Tieši tā.
Jāpastāsta visiem.
Divreiz nomēri, vienreiz nogriez.
Nē, tu esi skaists leņķis.
Jā.
Pogij!
Iepūt fraglu taurē!
Labi. Tūlīt, Reda.
Ak nē! Reda, tā ir salauzta.
Pūt no otra gala!
Ja tu tā saki, Reda.
Labrīt, Fraglroka!
Varens dienas sākums.
Jā. Tu ko, Reda!
Mēs esam pārguruši. Negulējām visu nakti, mēģinot iedarbināt to turbīnu.
Es nejūtu savu asti.
- Tās vairs nav. - Ko?
Esi to nogulējis, Vemblij.
Tā joprojām ir tur, draugs.
Likās - esi pazudusi.
Man šorīt vajadzēja jūs pamodināt, jo es aptvēru -
pat pēc tumšākās nakts uzlec saule.
Domāju - viss, kas vajadzīgs, lai turbīna strādātu, ir...
Vai esat gatavi?
- Jā. - Jā.
Cerība!
Ko? Cerība?
- Vai tu mūs pamodināji tāpēc? - Jā.
- Eju atpakaļ gulēt. - Jā.
- Nu taču! Sajutīsim to cerīgo enerģiju!
Palēkāsim, lai rastos idejas!
Viss, kas jādara, - jādabū turbīnā vējš,
lai tā var darbināt Šķelttapas kompostēšanas sistēmu.
Kuram ir ideja, kur varam atrast vēju?
- Ei! Man ir ideja. Brāzmiņas. - Jā.
Jā. Varbūt Svilpojošajā ieplakā tās vēl ir.
Tās varētu savākt ar dūzeru brāzmiņu savācēju.
Un pa kaut kādu cauruli tās varētu nogādāt dārzā.
Un tās varētu savienot ar pārstrādātu celtniecības materiālu.
Jā. Tūlīt pēc nosnaušanās.
Vai tagad. Var tagad.
Jā! Iesim savākt un pārvietot vēju!
Un izglābt dārzu un atgūt redīsus.
- Jā. - Jā.
Vēl piecas minūtes. Vēl piecas minūtes.
Zobrat, es cenšos uzprojektēt jaunu jūras turbīnas modeli
savam kursadarbam, bet nekas neizdodas.
Man vajag jaunu ideju.
Paldies, bet to jau mēs izmēģinājām un tā nedarbojās.
Jo tu visu laiku ēdi modeli.
Man vajag tādu, kas turēsies virs ūdens un ģenerēs daudz enerģijas.
Bet problēma tāda: ja tā ir pārāk liela vai pārāk augsta...
Tā nav stabila.
Tā. Uztaisīšu mazu dārzkopības pauzi, lai izvēdinātu galvu.
Iesim pie Zobrata!
Pie auga.
Pie Zobrata - auga. Tu esi Zobrats - su...
Tā notiek, ja liek smukus vārdus.
Pārģērbšos.
Brāzmiņu savācēja statuss - piestiprināts.
Mans statuss - sajūsmināts.
Visi esam malači.
Kad es teikšu "ū", jūs sakiet "hū"!
- Ū! - Hū!
- Jā. - Jā.
Ledus Džo ir jāsaka, kā ir.
Reda Fragla, tu esi cerības kapteine.
Pag! Vai tev viss labi, nopūtu zēn?
Jā. Tikai... Neesmu runājis ar Junioru, kopš viņš aizmeta manis dotās plaukstiņas.
Tagad es tā dēļ jūtos nelāgi un bēdīgi, un mazliet dusmīgi,
un nepavisam ne priecīgi. Saproti?
Man šķiet - tev ar viņu vajadzētu par to aprunāties.
Jā, bet man bail.
Viss plāns tiek īstenots gorgu dārzā.
Tas var izjukt, ja Juniors ar mani nerunās.
Ei, strīpaini vestē!
Kā būtu ar cerīgākiem pieņēmumiem?
Piemēram, varbūt tavam tēvocim Metam par to ir kas sakāms.
Izlasīsim kādu viņa pastkarti!
Tu mani dzirdēji. Es ceru, ka viņa pēdējā pastkarte tevi iedvesmos.
Vispār - to izlasīšu es.
"Sveiks, brāļadēl Gobo!"
Tas tiešām ir jocīgi.
Jā.
"Šodien es uzgrūdos ļoti interesantai situācijai."
Ei, kurš izslēdza gaismu?
Es nonācu - lai nu kur! - virs milzīga dumjo radību būvlaukuma.
Un dumjo radību celtnieku brigāde izmantoja trepes ļoti dumjā veidā.
Jūs, muļķi! Pa trepēm jākāpj augšā, lejā.
Jums vajag dūzerus. Viņi zinās, ko darīt.
Man kļuva skumji, brāļadēl, domājot par dūzeriem un jums visiem.
Aptvēru, cik ilgi esmu bijis prom no Fraglrokas.
Bet pat drūmā prātā es spēju atklāt pārsteidzošas jaunas lietas.
Tur tā bija -
nezināma un neatklāta dziedošo dejotāju trupa.
Jūs, dumiķi, esat fantastiski!
Sveikas!
Viņas laikam juta, ka mani vajag sapurināt,
jo šī dejojošo dziedātāju grupa parādīja apbrīnojamu priekšnesumu - tikai man.
Ir kāds stāsts, ko stāsta Par varoni vēsturē
Laikam pateikšu uzreiz Ka šī varone esmu es
Un, ja tiešām gribat zināt Kas jums jādara
Klausīties vajag tad Ko jums sacīšu
Ja izaugsmes spējas jums ir
Lieciet lietā un sāciet augt!
Ja jums spējas ir Lieciet lietā tās un audziet!
- Div', viens, starts, starts. Hei! - Jā!
Reiz jau pateicu Un otrreiz teikt negribu
Starts, starts, starts
Man ir dedzīga sirds Un prātā padomu daudz
Starts, starts, starts
Jūs zināt - pasaulē daudz Ir viltvāržu, muļķu
Kas grib, lai dzīvojat Pēc viņu likumiem
Ja jums spējas ir...
Mani pat uzaicināja pievienoties.
Es? Es jau nevaru... Es nāku!
Starts, starts, starts, starts. Hei!
Un, tā dejojot, manas rūpes izzuda.
Šī dejojošo dziedātāju grupa man pasniedza lielisku dāvanu.
Cerību.
Un tad es iedomājos,
ka varbūt lietai, ko nosūtīšu, lai Fraglroku uzlabotu,
ir jāsimbolizē cerība.
Ja uz priekšu gribat tikt
- Klausieties, ko jums saku es - Klausieties, ko jums saku es
Neklausieties melos Ko jums pasaule stāstīt steidz
Neklausieties melos Ko jums teic
Tusēt nevajag Ar muļķiem tiem
Nāciet Ieklausieties zelta likumos!
Ja jums spējas ir...
No šīm cerībām man sagriezās galva.
Un lieta, ko jums sūtu, lai Fraglroku uzlabotu?
- Starts, starts, starts. - Tā varbūt neatnāks drīz,
bet ticiet man - jums patiks.
"Ar sveicieniem - tēvocis Ceļotājs Mets."
Tas vispār bija prātīgi.
Tieši, kā tu teici, Reda. Cerība.
Ja nu es ar Junioru varu visu nokārtot,
un ja nu viņš palīdz iedabūt vēju turbīnā?
- Jā. Ej ar viņu parunāt! - Iešu parunāt.
- Tad ej! Jā. - Eju.
Nu, vēja virzīšanas caurule, ko fragli prasīja, ir gatava.
Kā izskatās, manu Visuma karalien?
Perfekti, manu ķiplokziediņ!
- Paldies, ka pajautāji. - Uķi-puķi-puķi.
- Ak vai! - Jā.
- Tā. Es to izdarīšu. - Mīlinās, bučojas,
- pieglaužas un apskaujas. - Junior!
- Ceru, ka varam parunāt. - Negribu to redzēt. Nē.
Tā. Laikam nedzirdēja.
Izdarām!
Nekas.
Visi, uzmanību!
Panāksim, lai turbīna griežas. Palaist brāzmiņas!
Svilpojošajā ieplakā dzirdam tevi skaļi un skaidri.
Tā, Šķelttapa! Ir laiks palaist brāzmiņas.
Tu nospiedīsi pogu, un es pateikšu kaut ko foršu.
Sapratu, ser. Spiežu pēc trim, divām, vienas.
Aiziet, maziņās!
Atvaino! Gribu mēģināt vēlreiz.
Brāzmiņu savācējs ieslēgts.
Nāk brāzmiņas.
Brāzmiņas savāktas.
Brāzmiņas traucas pa cauruli.
Tās ir ceļā uz dārzu.
Te nu tās nāk.
Esiet gatavi - turbīna griezīsies
un sāks darbināt kompostēšanas sistēmu, kas izglābs dārzu.
Ak, šīs brāzmiņas...
nebija tik stipras,
- lai sasniegtu turbīnu. - Ak nē!
Un nu tās ir prom pavisam?
Spēle galā.
- Tā. Tātad tā bija... - Pilnīga katastrofa? Jā.
- Paņemsim citas brāzmiņas! - Brāzmiņu vairs nav.
Mēs tās iztērējām. Bezcerīgi.
Jā, loks ir garš, bet tas virzās uz tumsu.
Noderīgi. Supernoderīgi.
Reda! Vai gribi veikt kādu elpošanas vingrinājumu,
- lai pārstrādātu savas emoc... - Nē.
- Bet tu esi cerības kapteine. - Jā.
Tagad esmu "nē" kapteine.
- Nē, nē, nē... - Bet, Reda...
Sveiciens visiem! Kas notiek?
Jauka cepure. Vai no tava mīļākā veikala - mana skapja?
Es nedusmojos. Ir forši.
Ei, kā iet, Zobret?
Domāju - būs vieglāk, ja saukšu to tā.
Un man ir sajūta, ka visi augi ir franči.
Esi mazliet paaudzies.
Vai rozmarīns tevi uzmundrināja?
Tā tiešām notiek.
Zem zemes augiem ir vienreizīga saziņas sistēma.
Viņi paziņo cits citam par sausumu, kaitēkļiem, slimībām. Fascinējoši.
Par pārējo varbūt nav skaidrības, bet vienu gan es zinu.
Veļa pati neizmazgāsies.
- Lūdzu. - Paldies...
Reda!
- Ko tu te dari? - Jūtos dikti slikti.
- Ko... - Nospriedu, ka tava ala tam ir īstā vieta.
Nu, kāda būs mūsu bēdīgā nodarbošanās?
Gatavosim ēst? Tīrīsim?
Es grasījos mazgāt veļu.
Labi. Perfekti nepatīkami.
Paņemšu ziepjakmeņus.
Reda Fragla grib mazgāt veļu?
Zini, Reda, kad mazgāju veļu, es nejūtos slikti. Es... Ko...
Cepurē ir labi. Jauki un tumši.
Nu... Jā.
Ko mazgāsim vispirms?
Man vienmēr patīk sākt ar zeķēm.
Bet kāpēc tu vispār mazgā zeķes?
Fraglrokā neviens tās nevalkā.
Zinu, bet ceru, ka reiz valkās.
Un, ja valkās, tās kļūs vēl netīrākas,
tāpēc man tās būs jāmazgā atkal. Tas ir putu aplis.
Ko? Kā ar nolemtību un nelaimi?
Protams, vienmēr kaut kas var noiet greizi,
bet ceru, ka tā nebūs.
Pat tagad.
Būber!
Es atnācu te pēc "dikti slikti", un tu saki, ka ceri?
Es pazūdu no šejienes.
Nē, nē. Paga! Bet, Reda, tu esi cerības kapteine.
Visi tā saka.
Tāpēc es biju, bet nu vairs neesmu.
Kāda starpība?
Nē. Nē. Nē.
Acīmredzot - milzīga starpība.
Nē. Nē. Nē.
Nē. Kāda jēga kaut ko darīt?
Redai bija taisnība. Nē.
- Nē. Gaisotne te ir ļoti drūma. Nē. - Nē.
Nē. Vai "mē"?
Nē, mē. Nav svarīgi. Nekas nav svarīgi.
Nē. Nē.
- Pogij, kas notiek? - Nē.
- Nē, "čau, Reda". - Nē.
Nu ir slikti. Ko lai darām?
Parasti es neesmu nekāds vadonis,
bet es skaidri zinu, kas mums jādara.
Ko lai mēs darām?
Acumirkli! Mēs te kaut ko darām.
Puiši, alumīnija bundžas nedrīkst likt komposta tvertnē.
Tikai dabiskus materiālus.
- Vēl cenšos saprast. - Mācīšanās līkne.
Jūs joprojām vācat lietas kompostēšanai?
Mašīna neiedarbojās. Kāda jēga?
Kāda jēga?
- Kāda jēga? - Kāda jēga?
Ieklausies, fragliņ!
Dzīvojam nopietnā laikā. Kas notiks, ja nedarīsim neko? Neko.
Tāda varianta nav.
Tāpēc kaut kas ir jādara.
Ir jābūt cerībai pat tad, kad nav zināms, kā viss izvērtīsies.
Cerība ir lipīga,
bet tāds ir arī "dikti slikti". Atceries to!
Bet mēs darījām, taču tas neizdevās. Kāpēc mēģināt vēl?
Jūs zaudējāt vienā raundā,
- bet spēle nav galā. - Nē!
Jūs esat klintshokeja 23. posmā un zaudējat ar 80 neražām.
- Vai izstāsieties? Nē. - Nē.
Noticiet un leciet tālāk! Atgriezieties spēlē!
- Jā! - Jā.
Noticēt un lēkt!
- Viņa ir atpakaļ. Paskaties uz ļipiņām! - Stilīgi.
Jā! Paldies, Kaudzes kundze.
Jā. Paldies.
Tas bija jauki.
Tu gribēji aiziet, bet atgriezies, lai pateiktos.
- Ļoti pieklājīgi. Jā. - Pareizi audzināts.
Nāc, Būber!
- Labs puisis. - Tā.
- Aizvāksim to kompostu no šejienes! - Jā, svaigāks tas nekļūst.
- Veikli! - Vāksim to prom!
Ātrāk, Būber!
Reda, kur mēs ejam?
- Jā! - Reda, ko tu dari?
Tu dzirdēji, ko teica Atkritumu Kaudze. Noticu un lecu.
Nē.
Aiziet! Sāksim darīt!
Reda, domāju, ka visam saki "nē".
Nē. Viņai atkal ir cerība. Un arī man.
Tikai negribēju lēkt dīķī un salauzt asti.
Bet vēja joprojām nav.
Nu, nevaram neko nedarīt.
Varbūt vējš vēl būs.
Un, ja būs, mums vajadzēs to novirzīt uz turbīnu.
Fraglu taure.
Ja pieliksim to caurules galā,
tā varētu pavērst vēju uz turbīnas pusi.
Lieliska doma, Reda!
- Čau, Reda! - Čau, Pogij!
Negribu būt negatīvs, tikai praktisks jautājums.
Kā mēs to dabūsim augšā uz dārzu?
To nepacels pat simt fraglu.
Tev taisnība. Bet es pazīstu kādu, kas pacels.
Man tikai beidzot ar viņu jāaprunājas.
Jā!
Junior Gorg! Man ar tevi jārunā.
Nē, nē. Man jāpasaka, citādi nepateikšu nekad.
Es tev iedevu kaut ko man ļoti svarīgu,
bet tu to aizmeti prom, un tas ir sāpīgi.
Tomēr es gribu būt tavs draugs, un man vajag tavu palīdzību.
Un tas ir viss, ko gribēju pateikt.
Gobo, es negribēju tevi sāpināt.
Vienkārši Pā negrib, lai draudzējamies,
jo gorgi tā nekad nav darījuši.
Pareizi, dēls.
Bet varbūt tagad tā vairs nav jābūt.
- Ko? - Ko?
Tu jau esi liels gorgs, un es...
Es ar tevi lepojos.
Ņem! Tās laikam ir tavas.
Pā!
- Fragl! - Gobo.
Gobo!
Paldies, ka esi tik labs draugs manam dēlam.
- Tā. Tā. - Lūdzu, piedod!
Jā, par ciešu. Mazliet par ciešu.
Es gribu saspiest tik stipri tevi.
Ko? Oho!
Ei! Vai kaut ko izdarīsi mūsu labā, draugs?
Jebko, labākais draugs.
Nu, vispār Vemblijs ir mans labā... Zini ko?
Nesabojāsim šo brīdi!
Ķersimies klāt!
Domāju - mums šim darbam vajadzēs uniformu.
Jā!
- Tā varētu būt saistīta ar zeķēm. - Jauki.
Jā.
Kārtībā.
Kad katrs mēs par sevi Ir grūti tālāk tikt
Bet, ja mēs būsim kopā It visu paveiksim
Šī spēle diezgan grūta Ja vienam jāspēlē
Lai sapņi kopīgie mūs vieno Mājup ved, jo
Mēs esam viens Esam viens
Jā, tā ir
Stipri mēs, stipri mēs
Un, ja ticēsim
Sapņus piepildīsim Visi kopā
Redzēsim
Tad cerība mums rodas
Nav zināms, kas būs turpmāk
- Bet tāpēc nebaidies! - Tāpēc nebaidies!
Ja vien mēs esam kopā Ceļš labi aizvīsies
Šī spēle diezgan grūta Ja vienam jāspēlē
Lai sapņi kopīgie mūs vieno Mājup ved
Mēs esam viens Esam viens
Jā, tā ir
- Stipri mēs, stipri mēs - Stipri
- Un, ja ticēsim - Ticēsim
Sapņus piepildīsim
- Visi kopā - Sapņus piepildīsim kopā
Redzēsim
Tad cerība mums rodas
Tad cerība
Mums rodas
Jā!
Tas ir tik aizraujoši!
Šī ideja man tikko ienāca prātā. Divi rotori uz vienas platformas.
Izmēģināsim, Zobs!
Šī dēļ paņemsim lielo ventilatoru.
Cik labi būt atpakaļ!
Un, kad viņi sapratīs, ka es, T. Metjū Fragls,
esmu tā lieta, kas uzlabos Fraglroku...
Spoži!
Sveiks, pinkaini!
Laipnībām nav laika. Jāsagatavojas uznācienam.
Ak nē! Cik šodien briesmīgs vējš!
Nē. Palīgā!
Zobrat, tas izdodas.
Lai kas tagad notiktu,
- mēs būsim gatavi sagaidīt to kopā. - Jā.
Caurulē ir vējš!
- Nē! - Vai tas...
Mammīt!
Re, turbīna griežas!
Izdevās! Komposta muca griežas.
Skat, skat!
Jaunā, veselīgā augsne izkaisās pa dārzu.
- Izdevās! - Jā, patiešām!
Pogij, tev jau no sākuma bija taisnība par to, kā jāpūš fraglu taure.
Protams!
Kad gaiss plūst pa platu eju, kas sašaurinās,
tas saspiežas un tāpēc pārvietojas ar lielāku ātrumu.
Čau, Reda! Esmu Pogijs!
Kurš izslēdza gaismu?
Tēvoci Met, tu izglābi dārzu.
- Nu protams. - Laipni lūgts mājās, tēvoci!
Jā.
- Fantastiski! - Paskat!
- Tas strādā. - Malacis, Junior.
- Mēs to paveicām. - Jā.
Iedomājieties - to palīdzēja atrisināt dūzeru atjautība, ser.
Šķelttapa, nekad neesmu bijis lepnāks.
Izņemot to reizi, kad izgudroju kaut ko vēl labāku par viensliedi.
Bezsliedi. Jā!
Un mans mīļais Lenfords palīdzēja. Mammīte ir tik lepna!
Vai tu zobus tīri?
- Parādi! Atver! - Nē. Nē.
Re, cik daudz zeķu, ko mazgāt.
Nu, Zobs, mums izdevās.
Jaunais modelis bija vienkāršs, stabils, un rezultāti pārspēja gaidīto.
Paldies, ka vienmēr ceri, ka man izdosies.
Ko tu tur aproc?
Kam tā mugursomiņa?
Drīz atkal izaugs daudz redīsu.
Jā. Mēs spēlē uzvarējām.
Nu, tikai šajā raundā.
- Noderīgi. Supernoderīgi. - Nē, Būberam taisnība.
Cerība ir spēle, kas jāspēlē katru dienu.
Tāpēc tiešām - nu mēs tikai sākam.
Uzmanību!
Mā, cik laimīgas beigas!
Katrā ziņā.
Un šis ir arī laimīgs sākums.
Kāpēc uzadīji tik mazas zeķes?
Tās nederēs ne man, ne Junioram.
Tās ir gluži kā gorgu mazulim.
Ak vai!
Es būšu lielais brālis?
- Neticami. - Ak vai!
Sveicu ar jaunu sākumu.
Cerība!
Jā!
Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Tulkojusi Inguna Puķīte