‫אימפריאל מלון וספא‬
‫מומבאי לפני 12 חודשים‬
‫מי זה לעזאזל?‬
‫מר כביר?‬
‫- שלום. - ורדהא.‬
‫מה הכוונה ורדהא?‬
‫מלון אימפריאל. בוא עם תגבורת. מהר!‬
‫מנדהאר ורדהא! אני בא, אדוני. אגיע בתוך 20 דקות.‬
‫תחכה בבקשה, ואל תיכנס.‬
‫המספר שאליו חייגת איננו פנוי.‬
‫לעזאזל.‬
‫היי, שחרר אותה!‬
‫שחרר את הבחורה.‬
‫לא לדאוג. אגף פשיעה.‬
‫- אם אתה יורה, אני יורה. - שחרר אותי בבקשה.‬
‫- את, תפתחי את הדלת! - שחרר אותה.‬
‫- תתרחק! - שחרר אותה.‬
‫- הדלת פתוחה. - תתרחק.‬
‫- תתרחק! - תן לי ללכת.‬
‫תראה, כביר. אל תתגרה בי, אחרת אהרוג אותה.‬
‫- שחרר אותה. - אהרוג אותה!‬
‫- ורדהא, שחרר אותה! - תתרחק.‬
‫עזוב אותי.‬
‫תתרחק.‬
‫ורדהא, שחרר אותה.‬
‫אני מניח את האקדח שלי.‬
‫חמש דקות.‬
‫אני נותן לך חמש דקות יתרון.‬
‫תשחרר אותה ותלך.‬
‫ורדהא, תנסה להבין.‬
‫תישאר עם סחיטה בלבד.‬
‫אחרת דמה של הבחורה יהיה על ידיך.‬
‫עכשיו תוריד את האקדח.‬
‫תוריד את האקדח.‬
‫יש לך חמש דקות.‬
‫קדימה. תהיה חכם.‬
‫מנוול!‬
‫לנשום אל הצללים‬
‫אדוני, זה דוח הנתיחה של פריטפאל שביקשת.‬
‫ולגבי...‬
‫דוח הדנ"א מהעט של פריטפאל ייקח שבועיים לדבריהם.‬
‫- שיבוצע. - אשתדל שיבוצע בהקדם, אדוני.‬
‫אדוני, אשאיר את זה פה.‬
‫אדוני, מה אתה מחפש? אפשר לעזור...‬
‫הכנתי רשימה של הקרובים לפריטפאל.‬
‫סליחה, שכחתי לתייק אותה.‬
‫תקבע פגישה בתחנה ששידרה את הרצח.‬
‫כבר עשיתי את זה, אדוני. הפגישה ב-14:30.‬
‫ולפני כן...‬
‫הפגישה עם אשתו ובנו של פריטפאל, כן?‬
‫- היא נקבעה ל-12:00. - טוב. יופי.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫אדוני, מי שעשה את זה תכנן את זה בקפידה.‬
‫הייתה לו אובססיה לניקיון בסביבתו.‬
‫ומישהו ניסה לנצל את זה.‬
‫אבא אמר לי מאוחר יותר שהוא היה מנהל שלי מבנגלור.‬
‫מה שהיה שקר ברור.‬
‫- מישהו ראה אותו? - לא. אימא הלכה למקדש.‬
‫אבל כשדיברתי עם אבא, הוא אמר שהגיע לכאן שוטר.‬
‫לאימות דרכון.‬
‫אולי הוא ראה את הבחור?‬
‫יום אחד הייתה ערימת זבל מחוץ לבית שלנו.‬
‫ולמחרת היו המון יונים במכונית שלנו.‬
‫זה נראה כאילו שמישהו מכעיס אותו בכוונה.‬
‫פריטפאל ואני חברים כבר 20 שנה.‬
‫אדוני, מעולם לא ראינו אותו כועס כל כך.‬
‫הכול בגלל האיש הזה. מעניין מה הוא רצה ממנו.‬
‫תשמור על אמך.‬
‫- נעדכן אתכם. - תודה.‬
‫- פראקאש... - אדוני, בדקנו הכול.‬
‫אין מצלמות אבטחה באזור.‬
‫אדוני, המיילים והסרטונים שמתקבלים,‬
‫תפקידי הוא לבדוק אם הם ראויים לשידור או לא.‬
‫כך שלרוב אנחנו מקבלים סרטונים אקראיים.‬
‫למשל מוכר בחנות שהוכה, זבוב בבקבוק קולה. שטויות כאלה.‬
‫אבל הסרטון הזה היה כה סנסציוני, שההנהלה החליטה לשדר אותו.‬
‫כן.‬
‫יום הולדת שמח‬
‫יש קשר כלשהו.‬
‫בינו לבין שניהם, או בין פריטפאל ונטשה.‬
‫חייב להיות קשר כלשהו.‬
‫אם לא, למה לו לעשות את כל זה?‬
‫אבהה, תצפי בשני הסרטונים.‬
‫אין בהם שום דבר. שום רמז.‬
‫הוא לא יצר איתנו קשר במשך תשעה חודשים.‬
‫הוא שבר אותנו רגשית.‬
‫ואז הוא עשה את המהלך שלו!‬
‫אולי זה המניע שלו.‬
‫שנבין איך זה בלי סיה.‬
‫כך שתגיע עד הקצה.‬
‫ותעשה כל מה שהוא יבקש ממך.‬
‫כל הורה יהיה מוכן לעשות את זה בשביל הילד שלו.‬
‫כלומר... מה לגבי גאיטרי? למה לא ההורים שלה?‬
‫גאיטרי... זה לא קשור לגאיטרי.‬
‫אבל מה זה?‬
‫זעם, תשוקה... אני לא מבינה.‬
‫למה הוא משחק משחקי מוחות כאלה?‬
‫מה אמרת?‬
‫אני לא מבינה את משחקי המוחות המוזרים שלו.‬
‫אני פסיכיאטר...‬
‫ומי טוב יותר במשחקי מוחות אם לא פסיכיאטר?‬
‫אבי...‬
‫אתה חושב...‬
‫שהוא אחד המטופלים שלך?‬
‫אולי עבריין ששלחת לכלא.‬
‫אולי הוא מתנקם בנו.‬
‫אתה זוכר מישהו שצולע?‬
‫החיים הם הבדיחה שבה שורת המחץ בלתי צפויה.‬
‫הייתי נרקומנית בגמילה שקיבלה סוף סוף הצעת עבודה.‬
‫ולא כל שכן, מאולפן אנימציה קנדי.‬
‫נרקומנים אנונימיים‬
‫ואז קיבלתי זימון לראיון ונסעתי למומבאי.‬
‫וחשבתי שהמצב מסתדר לבסוף,‬
‫אבל התאונה תקעה מקל בגלגלים, לא רק של תוכניותיי, אלא גם שלי.‬
‫אם זה מה שנגזר עליי אחרי שנתיים שהייתי נקייה,‬
‫אז מה הטעם בכול, נכון?‬
‫ישנו השיר ההוא, נכון?‬
‫"למה למות בתשלומים, עדיף לסיים במכה אחת."‬
‫חשבתי, "לעזאזל. בואו נגמור עם זה."‬
‫אבל אז הייתה לי התגלות,‬
‫והבנתי שהכאב בלתי נמנע, אבל הסבל הוא בחירה.‬
‫או שאתאבל על מצבי ואהיה קורבן כל חיי,‬
‫או שאשלים עם מצבי ואיאבק כנגד כל הסיכויים ואשרוד.‬
‫קורבן. שורדת.‬
‫בחירה קלה, נכון?‬
‫תודה.‬
‫המפקח כביר סוואנט.‬
‫הלו!‬
‫היי. עוד יש לך צלקת?‬
‫הולמת אותך.‬
‫למה אתה בדלהי?‬
‫זאת ההצבה שלי.‬
‫לפני שתשאל אותי...‬
‫כלומר, אני יודעת שלא תשאל, אז אספר לך,‬
‫אחרת באת כל הדרך סתם.‬
‫אני בסדר.‬
‫תקשיב. שאנשים יגידו מה שהם רוצים.‬
‫אבל אני יודעת.‬
‫אלמלא עשית מה שעשית באותו יום, לא הייתי שורדת.‬
‫כן, אבל...‬
‫- זו לא אשמתך. - לא, זו אשמתי.‬
‫אלה היו שתי קומות.‬
‫- תקשיב... - בערך תשעה או 12 מטרים.‬
‫- ואני חשבתי שאת... - זה בסדר.‬
‫- זה בסדר. - אולי תיפצעי במרפק.‬
‫או אולי ברגל.‬
‫- כן, זה בסדר. - אבל טעיתי.‬
‫טעיתי.‬
‫- אני מצטער. - למעשה, הודות למקס,‬
‫מתייחסים אליי ברצינות רבה יותר.‬
‫אחרת, מי היה מקשיב לי מקשקשת במשך 20 דקות.‬
‫בעצם, תן לי את המספר שלך.‬
‫בבקשה.‬
‫אם יהיה לי מספר של שוטר בחיוג מהיר,‬
‫תדמיין כמה אנשים אוכל להרשים.‬
‫ואולי אשיג כמה דברים באמצעותך.‬
‫- תודה. - גברתי, שנלך?‬
‫כן. בואי.‬
‫תשמור על עצמך.‬
‫הכול טוב, לא?‬
‫הכול בסדר. איך את?‬
‫טוב. אני חושבת שהיה מפגש מוצלח.‬
‫זו היסטוריית השיחות של פריטפאל סינג.‬
‫כל המספרים נראים בסדר, חוץ מהמספר הזה.‬
‫זאת השיחה הנכנסת האחרונה, שעה לפני מותו.‬
‫מקורה באללהבאד.‬
‫הצלבתי את השם והכתובת. שניהם בדויים.‬
‫אדוני.‬
‫אדוני, תן לראש שלך לנוח קצת, ותפעיל קצת את הבטן במקום זה.‬
‫- מה הכוונה? - בוא נאכל צהריים.‬
‫כבר 15:00.‬
‫- יש פה באג'יה? - בוג'יה?‬
‫- באג'יה. - מה זה?‬
‫אתה לא יודע מה זה באג'יה?‬
‫כשטובלים תפוחי אדמה ובצל בבלילה‬
‫ומטגנים בשמן חם.‬
‫- טיגונים? - כן.‬
‫- בדיוק. - אז למה לא אמרת את זה?‬
‫בוג'יה נמכר פה רק במארזים.‬
‫לא בוג'יה. בוג'יה...‬
‫השוטר שביצע את אימות הדרכון יגיע בקרוב.‬
‫אווטאר סינג, נכון? הוא חבר טוב שלי.‬
‫נזמין אותו למסעדה.‬
‫אפשר לאכול ולעבוד שם.‬
‫- שניים במחיר אחד. נכון? - בואו נלך.‬
‫- קדימה. - הולכים.‬
‫המסעדה של ויר‬
‫- בבקשה, תאכל עוד. - מספיק.‬
‫- מספיק. - אדוני!‬
‫אדוני, בוא נזמין עוד צלחת עדשים.‬
‫תאמין לי, אתה תאהב את זה.‬
‫מסעדת האח.‬
‫מרק העדשים של אימא.‬
‫קארי טלה של הדודה.‬
‫החציל של הדוד.‬
‫למה אתה מערב את כל המשפחה בארוחה שלך?‬
‫זו דלהי, אדוני.‬
‫אתה לא לומד, ג'יי-פי.‬
‫מצפה לך הערב תרופה נגד צרבת והלקאות מאמך.‬
‫האדון כאן.‬
‫- תחי הודו, אדוני. - תחי הודו. תשב בבקשה.‬
‫תביט פה. זה פריטפאל סינג בראג'.‬
‫הלכת לביתו לאימות דרכון, נכון?‬
‫תבדוק בבקשה. 5 באוקטובר.‬
‫ב-5 באוקטובר... פריטפאל סינג. מצאתי.‬
‫ותראו, זאת גם החתימה שלו.‬
‫היה עוד אדם בביתו. אתה זוכר משהו לגביו?‬
‫אדוני, אני הולך לכמה אימותים ביום.‬
‫בשלב מסוים, כולם נראים לי דומים, כולל אשתי.‬
‫תפסיק לדאוג לחומציות שלי,‬
‫ותתחיל לקחת משהו לחיזוק הזיכרון שלך.‬
‫תחשוב חזק.‬
‫אולי זכור לך משהו חשוב, משהו שראית שם?‬
‫- עכשיו אני זוכר! - מה?‬
‫היה עוד אדם בביתו...‬
‫הם אמרו משהו לגבי הבן שלו בהידרבאד.‬
‫- גם דיברתי איתו לגבי הבן שלי. - אתה זוכר את פניו?‬
‫משהו?‬
‫למען הכנות,‬
‫המוח שלי ריק לחלוטין כרגע.‬
‫יש לכם תמונה?‬
‫אילו הייתה לנו תמונה, לא היינו קוראים לך. אתה חושב שאנחנו טיפשים?‬
‫תלך.‬
‫- נדבר אחר כך. קדימה. - טוב, אדוני.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫- איזה מין אדם... - להזמין קינוח, אדוני?‬
‫אדוני.‬
‫- אדוני, אשלם ומייד אבוא. - אתם תמשיכו.‬
‫- גם אני הולך. - בטח, אבוא אחריכם.‬
‫- החשבון. - אני אטפל בו.‬
‫טוב.‬
‫כן?‬
‫שתי צלחות קוטג' עם קארי.‬
‫פעמיים חומוס בקארי.‬
‫ושמונה פרוסות לחם.‬
‫שש מאות וארבעים רופי.‬
‫היי, אחי, אפשר לקבל קצת לחם?‬
‫צ'אנדן, תבדוק מה רוצים בשולחן שמונה.‬
‫- הוא צועק כבר הרבה זמן. - כן, גברתי. בודק.‬
‫לנגד עיניי, קרובה לליבי‬
‫מישהי תמיד שם‬
‫זו את‬
‫- מה? - "אשיקי"! סאהו טוקיז.‬
‫קולהאפור.‬
‫שנת 1990, צעיף זעפרן.‬
‫פראקאש!‬
‫לא אמרתי לך שאגדל שפם?‬
‫נראה טוב. בדיוק כמו נגרג'ון.‬
‫נגרג'ון.‬
‫ולא התגייסת למשטרה?‬
‫עוזר מפקח באגף פשיעה.‬
‫- יפה. - אבל מה את עושה פה?‬
‫המקום שייך לי.‬
‫- שלך? - כן.‬
‫- את הבעלים? - כן.‬
‫זה סיפור ארוך.‬
‫איך היה האוכל?‬
‫- נהדר. - נכון?‬
‫- כמו בבית. - באמת?‬
‫את רואה את משרדי אגף פשיעה ממש ממול?‬
‫- כן, זה... - כן. שם אני עובד.‬
‫טוב.‬
‫- נתראה אחר כך. - בטח.‬
‫- להת'. - מה?‬
‫להתראות.‬
‫למה אתה מחכה? בוא נלך.‬
‫- בוא נלך. - מה?‬
‫נגרג'ון...‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫לעזאזל.‬
‫לכי לישון, ילדתי‬
‫לכי לישון‬
‫לכי לישון על המיטה האדומה‬
‫ונביא הרבה צעצועים אדומים‬
‫מצלמת אבטחה... תראה לי את הצילומים.‬
‫החניון שבו המכונית שלי חונה.‬
‫אזור די, קומה תחתונה.‬
‫זאת המכונית. תריץ אחורה להתחלה.‬
‫- מה קרה, גברתי? - תריץ לאחור.‬
‫תראה לי. יש מישהו...‬
‫עצור.‬
‫מהיכן הוא בא?‬
‫תראה לי הכול.‬
‫תפעיל.‬
‫לאחור.‬
‫יש זווית אחרת שרואים בה את פניו?‬
‫אלה שתי המצלמות היחידות באזור די, גברתי.‬
‫אבהה מתקשרת‬
‫תענה. בבקשה תענה.‬
‫אבי...‬
‫אבי, הוא היה פה.‬
‫- איפה? - בחניון של המלון.‬
‫ראיתי אותו, אבי, במצלמת האבטחה.‬
‫אז ראית את פניו?‬
‫לא ראיתי את פניו. רק את גבו.‬
‫יש לו מפתחות למכונית שלי, אבי.‬
‫הוא השאיר דברים במכונית.‬
‫אילו דברים?‬
‫כמה מזרקי אינסולין ומכשיר הקלטה.‬
‫תישארי שם, אני בא.‬
‫אבי, בבקשה בוא מהר. יש לי פנצ'ר בגלגל.‬
‫- כן, אני בא. - אהיה בלובי.‬
‫תבוא מהר בבקשה.‬
‫- חכי. - מה?‬
‫- מה לע... - מה קרה?‬
‫אבי, מה קרה?‬
‫אבי, תגיד משהו!‬
‫תגיד לי מה קרה!‬
‫שום דבר, אבהה. תמתיני.‬
‫תגיד לי מה קורה. אני מפחדת נורא.‬
‫אבי, דבר אליי. מה קורה?‬
‫אבי, אתה שם?‬
‫אתה שם, אבי? תגיד לי מה קורה?‬
‫אבי, מה קורה?‬
‫הלו, אבי!‬
‫- אבהה, הוא היה פה. - מה?‬
‫אלוהים!‬
‫אבי, אל תעשה שום דבר. רק תתקשר למשטרה.‬
‫אני מתקשרת למשטרה, טוב?‬
‫חכה... רגע.‬
‫לכי לישון, ילדתי‬
‫לכי לישון...‬
‫אדומה...‬
‫מה הפירוש של כל זה?‬
‫מה הוא מנסה לומר?‬
‫אתה חושב שהוא...‬
‫לא.‬
‫מדובר פה במסר.‬
‫הוא מנסה להפחיד אותנו ולהגיד לנו שהזמן אוזל.‬
‫כלומר, איך אעשה את זה?‬
‫תשכחי מתשוקה.‬
‫לצפות למשיכה כלשהי מצד אישה ש...‬
‫כלומר, היא בכלל לא נמשכת לגברים!‬
‫אבל היא נמשכת לנשים.‬
‫לא.‬
‫אבהה, שלא תחשבי על זה.‬
‫אבי, תגיד לי מה ידוע לך עליה.‬
‫אמרתי לא. לא!‬
‫לא.‬
‫תגיד לי מה אתה יודע עליה.‬
‫מחקירת משפחתו וחבריו של פריטפאל סינג,‬
‫גילינו שני דברים.‬
‫הראשון, שהוא מעולם לא התרגז.‬
‫השני, היה לו פחד מחיידקים.‬
‫הוא גם היה אלרגי לכל סוג של לכלוך.‬
‫ומי שהרג אותו‬
‫ניצל את החולשה הזאת כדי לעורר רגש.‬
‫הוא הטריד את המסכן עד כדי כך שהוא רץ לתחנת המשטרה.‬
‫אבל זה החלק המוזר, כביר.‬
‫אם הוא רצה להרוג אותו, היו הרבה דרכים ישירות לעשות את זה.‬
‫- אז למה להטריד ככה? - בדיוק.‬
‫הטיעון שלי הוא שהרוצח מנסה לשחק בראשו של הקורבן.‬
‫להטריד אותו, להפריע לו, להתקשר אליו.‬
‫זה פירוט השיחות מהטלפון של פריטפאל סינג.‬
‫יש כמה שיחות טלפון בפירוט השיחות‬
‫ממספר לא ידוע, שמנסים לאתר.‬
‫אדוני, תביט בבקשה במיקום.‬
‫לא רחוק מהמזבלה.‬
‫ואם מישהו יודע משהו על פריטפאל,‬
‫קל לו להבין‬
‫שהוא לעולם לא ילך לשם, גם בחלומותיו הפרועים ביותר.‬
‫אז לתחושתי, הרוצח ניסה להתסיס את הקורבן.‬
‫מישהו ניסה להתסיס אותו בימים האחרונים.‬
‫הטריד אותו.‬
‫אבל למה במידה כזו?‬
‫אם נביט בחייו של פריטפאל, הם די פשוטים והגונים.‬
‫שום נקמה אישית. שום סכסוכי שטחים, שום בעיות במשפחה.‬
‫לא כלום.‬
‫כסף, נשים או קרקע, שלושת המניעים הנפוצים בכל רצח.‬
‫אף אחת מהבעיות האלה לא קיימת בחייו השלווים של פריטפאל.‬
‫מותו הלא שגרתי של אדם שגרתי.‬
‫למה להתעסק עם מישהו כזה?‬
‫כך שהוא מצלם את הרצח ומציג אותו בשידור ארצי.‬
‫בדיוק.‬
‫מה הרוצח מרוויח מזה?‬
‫מסר שהוא רוצה להעביר לאנשים באשר הם.‬
‫כנראה.‬
‫אנחנו עדיין מנסים לברר‬
‫איזה מסר הוא רוצה להעביר בשידור הסרטון.‬
‫אבל אני יכולה להבטיח לכם שימיו ספורים כעת.‬
‫הוא התחיל במשחק הזה, אבל אנחנו נסיים אותו.‬
‫ובאשר לתקשורת, אני מבקשת מכולם...‬
‫- עליי להודות שהיא יודעת לדבר. - ...לתמוך בנו, בבקשה.‬
‫תנסו להבין את המצב שלנו,‬
‫- ואת טיבו הרגיש של התיק. - גברת זבה.‬
‫אסור שהיא תרגיש שהפגישה שלכן מבוימת.‬
‫היא חייבת להיות מה שיותר טבעית.‬
‫מר רוהירה, אמרתי לך. אסיים לעבוד ב-22:00.‬
‫תשלח מכונית.‬
‫מר רוהירה, אמרתי לך.‬
‫אסיים לעבוד ב-22:00. תשלח מכונית.‬
‫איפה היא?‬
‫בשעה 23:00?‬
‫מה אעשה פה במשך שעה?‬
‫אילו רציתי לנסוע במונית, למה לי לבצע הזמנה?‬
‫נטשה היא אישה חזקה ועצמאית.‬
‫אולי נוכל לנצל את זה איכשהו.‬
‫זה לא מקובל, מר רוהירה.‬
‫אני חדשה פה ואני לגמרי לבדי.‬
‫לאן אלך בשעה כזו?‬
‫אתה יודע מה? אתה לא תבין.‬
‫פשוט תניח לזה.‬
‫אני אסתדר.‬
‫תסלחי לי.‬
‫יש בעיה?‬
‫אז אני שוהה פה.‬
‫ה"אוקווד". זה בדרך שלי, הכול טוב.‬
‫יופי.‬
‫נטשה, נכון?‬
‫סליחה, אני...‬
‫אני לא פרנואידית או משהו...‬
‫לחברה שלי היה ניסיון רע עם מונית מקומית.‬
‫- אז... - כן. לא, אני מבינה.‬
‫זה ממש עצוב‬
‫לשמוע דברים כאלה על עיר יפה כזו.‬
‫תאמיני לי, דלהי ותושביה לא כאלה איומים.‬
‫עדיין יש כמה אנשים טובים ומועילים.‬
‫מובן שלא דיברתי על עצמי.‬
‫תני לה לשלוט בשיחה.‬
‫ככה היא לא תחשוד.‬
‫ארטהי ראו.‬
‫- זה מדרום הודו? - כן.‬
‫מבנגלור.‬
‫אני בלוגרית של אוכל.‬
‫בעצם, אני כותבת מאמר למגזין אוכל‬
‫על טיולי אוכל ממזרח לכיוון צפון.‬
‫לכן דלהי.‬
‫נשמע מעניין.‬
‫אז באילו מקומות ביקרת בדלהי?‬
‫החברה של נטשה היא צלמת שנסעה לצילומים.‬
‫ואני משער, לפי הפרופיל של נטשה, שגם התחביב שלה הוא צילום.‬
‫אז אולי תעברי לשוחח על צילום, אבל לא ישירות.‬
‫"פנדורה רוד", הייתי שם אמש.‬
‫אבל התמונות לא ממש טובות. אני מתנצלת.‬
‫- מי צילם אותן? - אני.‬
‫בעצם, לצלם מהמגזין היה מקרה חירום במשפחה.‬
‫אז הוא נאלץ למהר בחזרה לבנגלור. אז...‬
‫- אני עושה את זה בעצמי כעת... - אבל את צריכה מישהו טוב.‬
‫אני יודעת, אבל כשכה קשה להשיג רכב חלופי פה,‬
‫איך אמצא צלם חלופי?‬
‫את ממש לא אוהבת את דלהי.‬
‫דווקא יש לי חברה.‬
‫רגע, היא מעולה. אראה לך תמונות שלה.‬
‫תביטי בצילומים שלה.‬
‫אוי לא. אבל היא מחוץ לעיר.‬
‫- חכי רגע. - זו תמונה ממש יפה.‬
‫מי צילם אותה?‬
‫זו? אני צילמתי.‬
‫יפהפה.‬
‫אלה ממש טובות!‬
‫באמת?‬
‫אולי את...‬
‫אין מצב. אין לי ניסיון בזה.‬
‫צריך להתחיל מאיפשהו.‬
‫תודה, אבל לא תודה.‬
‫את יודעת...‬
‫החיים הם מסע לגילוי עצמי.‬
‫אין לדעת מה צופן העתיד.‬
‫נו, טוב.‬
‫- תודה על הטרמפ. - על לא דבר.‬
‫- היה נחמד מאוד להכיר אותך. - גם לי.‬
‫אז תמצאי לי מישהו אחר בבקשה?‬
‫זו עבודה ליומיים בלבד. אני צריכה מישהו בדחיפות.‬
‫בטח. אברר.‬
‫- טוב. - טוב.‬
‫אבל כדאי לך לשקול ברצינות לעסוק בזה.‬
‫כי את, כאילו, ממש טובה.‬
‫טוב, בואי ננסה.‬
‫- כן? - כן.‬
‫אפשר להיפגש מחר?‬
‫אראה לך את שאר התמונות שלי.‬
‫לא משנה עד כמה התוכנית מצליחה, תזכרי, לא להיות להוטה מדי.‬
‫אסור שהיא תרגיש שהובלת אותה לזה.‬
‫מחר נראה קצת לחוץ.‬
‫מחרתיים זה בסדר?‬
‫טוב. מחרתיים.‬
‫- תתקשרי אליי. - בטח.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫היי! ברור שאתקשר אלייך.‬
‫אמצא בקלות את המספר של ארטהי ראו מבנגלור באינטרנט, נכון?‬
‫מצטערת.‬
‫- אתן לך אותו. - תני לי את שלך.‬
‫אתקשר אלייך, ואז תשמרי את שלי.‬
‫- כן. - שמונה-אחת-שבע...‬
‫שמונה-ארבע-שמונה-שש-שתיים-שלוש.‬
‫טוב. אז נתראה.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫בדיוק כמו שתכננו.‬
‫אבי, בבקשה, תן לי רגע.‬
‫- סיה, תביאי לי מגבת בבקשה. - טוב, אני באה.‬
‫הצלחתי לשבור את הקיר, אבל נראה לי שיהיה קשה לעבור.‬
‫אבהה, אני הולך לקליניקה.‬
‫אבהה.‬
‫סליחה.‬
‫- קליניקה? - כן.‬
‫לא יהיה שם אף אחד עכשיו, אוכל לבדוק בתיקים שלי כיאות.‬
‫אולי זה מטופל לשעבר או עבריין.‬
‫אם תמצא משהו...‬
‫כן, אצלצל אלייך.‬
‫הערכה פסיכיאטרית‬
‫הפרעה דו-קוטבית‬
‫הפסיק לבוא אחרי שעבר תאונת אופנוע‬
‫ושבר את הרגל.‬
‫נטייה לתוקפנות‬
‫אוטם נגר מערב 56/סי, ניו דלהי.‬
‫בינדר קייטרינג‬
‫סליחה. מר בינדר נמצא?‬
‫הוא ברמלילה מאידן.‬
‫יש לנו עוד דוכן שם. תמצא אותו שם.‬
‫אתה מפחד לחיות?‬
‫אעקור את לשונך.‬
‫אהרוג אותך.‬
‫בשביל תמונות מדהימות,‬
‫בואו לאולפן הישן ותנסו את ה"טנג'ה קולור סנטר".‬
‫הערב נשחזר את השחיטה של רוואנה,‬
‫ונציג לכם את שריפת צלמו.‬
‫תקבלו מסגרת חינם על כל תמונה שתצולם,‬
‫בנוסף לפיתוח סרט צבעוני במתנה.‬
‫בינדר קייטרינג‬
‫"טנג'ה קולור סנטר" ביריד נאוצ'נדי,‬
‫וכתובתנו בעיר נמצאת מול אר-קיי קולג'...‬
‫ברוכים הבאים להצגה.‬
‫רוואנה, השד בעל עשרת הראשים.‬
‫הכול-יכול!‬
‫רוואנה, למרות כל תכונותיו החיוביות,‬
‫הייתה לו גם מידה רעה.‬
‫והיא גאוותו, שהייתה הסיבה למפלתו.‬
‫כשהיהירות של רוואנה נהייתה גורם מכריע,‬
‫עשרת ראשיו הפכו לעשר מידותיו הרעות.‬
‫כל ראש מסמל מידה רעה.‬
‫אלה שמטפחים בתוכם כעס יוקד,‬
‫נשרפים בסוף בלהבה.‬
‫אלה שמטפחים בתוכם כעס יוקד,‬
‫נשרפים בסוף בלהבה.‬
‫רגש שמצלק את הנשמה... תשוקה.‬
‫בוגדנות ורמאות.‬
‫אלה שמרמים אחרים לעולם לא יצליחו.‬
‫לזה שחי בפחד,‬
‫תמיד יהיה לב חלש.‬
‫אלה שמטפחים בתוכם כעס יוקד,‬
‫נשרפים בסוף בלהבה.‬
‫רגש שמצלק את הנשמה... תשוקה.‬
‫אתה חייב לחלץ ממנו את הרגש הזה,‬
‫ואז להרוג אותו.‬
‫מה זה, זעם ותשוקה? למה הוא משחק משחקי מוחות כאלה?‬
‫האכזריות שלו, תחושת הנקם שלו, אהבתו למלחמה והאגו שלו,‬
‫הם היו הסיבות למפלתו.‬
‫בואו נצפה בראמה שוחט את רוואנה,‬
‫וכיצד הטוב ניצח את הרע.‬
‫- השבח ל... - לאל ראמה.‬
‫- השבח... - לאל ראמה!‬
‫יחי האל ראמה!‬
‫הרם קשתך ותשחט את רוואנה.‬
‫יחי האל ראמה!‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬