‫אבינאש, ג'יי, מי שלא תהיה,‬
‫אם אתה צופה בזה, תבין זאת היטב.‬
‫העולם שלך התחיל להתכווץ.‬
‫זמנך הולך ואוזל.‬
‫- אבא? - אז, צופים,‬
‫אם בידיכם מידע על אבינאש ושותפו לפשע,‬
‫אנא צרו קשר עם הרשויות.‬
‫אבא.‬
‫אני לא רוצה שתלך, אבא.‬
‫אני מחזיר לך מתנה.‬
‫זה כביר.‬
‫אפשר לדבר?‬
‫את בסדר?‬
‫סמכתי עליך, כביר.‬
‫חשבתי שתעזור לאבי.‬
‫ואתה עלית לשידור חי.‬
‫אני יודעת מה המשטרה תעשה לו.‬
‫ג'יי לא הותיר לי שום ברירה.‬
‫יש לי תפקיד למלא.‬
‫אני יכול רק...‬
‫היי, סיאה.‬
‫היי.‬
‫תקשיב, כביר.‬
‫- נוכל לדבר מאוחר יותר, בבקשה? - כן.‬
‫אני מצטער. היה לי יום ארוך.‬
‫אני יכול לקבל קצת מים?‬
‫אבהה, קצת קרח, בבקשה.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫אבא נתן לי את זה.‬
‫את מתגעגעת אליו מאוד, לא?‬
‫את יודעת שתמיד ניסיתי להגן על אבא שלך?‬
‫מפני הדוד הרע?‬
‫כן, אבל כשנתפוס את הדוד הרע שלך, אביך יהיה בטוח.‬
‫והוא לא יצטרך להסתתר יותר?‬
‫קאול שיחה נכנסת‬
‫לא.‬
‫הוא לעולם לא יצטרך להסתתר שוב.‬
‫את יודעת איפה אבא שלך?‬
‫תודה.‬
‫יש שם משהו?‬
‫סיאה,‬
‫את יכולה לספר לי.‬
‫כשנתפוס את הדוד הרע שלך, אביך יהיה בטוח.‬
‫והוא לא יצטרך להסתתר יותר?‬
‫הוא לעולם לא יצטרך להסתתר שוב.‬
‫זה. הצעצוע האהוב על גופי.‬
‫הוא נבח בגללו.‬
‫לנשום אל הצללים‬
‫כביר, סיאה ואני לא יכולות עכשיו...‬
‫ג'יי הרג את הקורבן השביעי שלו, אבהה. מנוג' גופטה.‬
‫הבחור שתקף אותך.‬
‫סיאה, את יכולה לעלות, בבקשה?‬
‫- קחי את גופי ותעלי. - בוא, גופי.‬
‫מנוג' גופטה. הוא גרם לך להפיל את הילד הראשון שלך.‬
‫למה לא סיפרת לי עליו?‬
‫שייתכן שהוא יהיה הקורבן השביעי?‬
‫זה טרגי יותר‬
‫שזכרת את אינדו ראו ונירג' סירוהי,‬
‫אבל גופטה...‬
‫או שאת מספרת לנו את מה שאנחנו רוצים לשמוע.‬
‫את יודעת מה נורא יותר?‬
‫שאת חושבת שלמנוג' גופטה מגיע למות.‬
‫שהתחלת לחשוב כמו ג'יי.‬
‫את נהנית מכל ההרג הזה, מהנקמה הזאת.‬
‫כך את רוצה לגדל את סיאה?‬
‫אני שואל אותך שוב. באמת שכחת?‬
‫שכחת אותה?‬
‫בתך הייתה בת שבע, נכון?‬
‫היא ירתה בעצמה בטעות.‬
‫אבי סיפר לי.‬
‫אז כן, לאבד את הילד שלך זה טרגי.‬
‫אני מקווה שאתה מבין את זה.‬
‫יש זיכרונות כואבים כל כך‬
‫שהתודעה שלך קוברת אותם למענך.‬
‫ואם אתה חושב‬
‫שאסכן את עתידה של סיאה‬
‫כדי לנקום על ההפלה שלי,‬
‫אתה שוכח איך אימא חושבת.‬
‫אולי כי שכחת איך אבא חושב.‬
‫אני כן חושב כמו אבא.‬
‫לכן אני מנסה להציל את סיאה מאביה ומאימה.‬
‫אני לא רוצה לשלוח אותך לכלא ואת סיאה לבית יתומים.‬
‫אימא!‬
‫תראה מה עשית.‬
‫מי המטרה הבאה של ג'יי?‬
‫כמה זמן עוד יימשכו הרציחות? מתי זה יסתיים?‬
‫למה להסתיר מידע על רוצח הראוואנה?‬
‫האם באמת אין עדכון?‬
‫אבא צריך ללכת.‬
‫האם אתה קשור לרוצח הראוואנה?‬
‫גב' סבהרוול, המשטרה מחפשת את בעלך,‬
‫מה תוכלי לספר לנו?‬
‫כבר אמרתי הכול למשטרה.‬
‫יש לך מה לומר לקרובי האנשים שבעלך רצח?‬
‫בעלי לא הרג אף אחד.‬
‫מה אתם מוכיחים כשאתם לוחצים עליי?‬
‫תדייקו בעובדות.‬
‫פשוט תעזבו אותנו במנוחה. בבקשה. בסדר?‬
‫- גברתי, שאלה אחת! גברתי! - גברתי, רגע!‬
‫קאול‬
‫היום סיאה ראתה אותי מסתתר כמו פושע.‬
‫הדברים שאבא מנסה להציל את בתו מפניהם...‬
‫הדברים שהוא מזהיר אותה מפניהם...‬
‫זה מה שהפכתי להיות היום.‬
‫היום סיאה למדה לשקר בגללי.‬
‫ראיתי את הפחד בעיניים שלה.‬
‫תיזהרו מרוצח הראוואנה!‬
‫למה כל העניין הוסתר מלכתחילה?‬
‫פשוט החלטנו בהתאם למצב.‬
‫אילו פעלנו לפי הנהלים אז,‬
‫הציבור היה חושב שנטשנו אותו.‬
‫לכן פעלנו על פי תחושת הבטן שלנו ולא על פי הנהלים.‬
‫לא המשטרה ולא אגף הפשע, אף אחד...‬
‫אתם צריכים ללכת. בבקשה.‬
‫יש לך מה לומר לקרובי האנשים שבעלך רצח?‬
‫במקום ליצור בלגן נוסף, תחשבו מי יסדר את הבלגן הזה.‬
‫אדוני, כביר הוא לא חלק מהצוות.‬
‫כביר הוא לא אחד מאיתנו.‬
‫הוא פועל על סמך האגו שלו ולא הראש. זה ברור.‬
‫כמי שלא שייך לצוות, הוא נושא באשמה.‬
‫מי ינהל את החקירה עכשיו?‬
‫מפקד המשטרה מרוואה ניהל את החקירה מההתחלה.‬
‫כביר עסק בעבודת השטח.‬
‫אבל עכשיו המחלקה למבצעים מיוחדים שלחה את מר מרוואה ואותי‬
‫לנהל את החקירה יחד עם קצינים בכירים שנבחרו בקפידה.‬
‫ואני מבטיח לכם שבקרוב נתפוס את רוצח הראוואנה.‬
‫- תודה. - אדוני...‬
‫אף פעם לא היית שחקן קבוצתי, כביר.‬
‫עכשיו גם הצוות שלך יסבול בגללך.‬
‫אגף הפשע כרטיס זיהוי‬
‫אדוני, אני בטוח שתמצא את אבינאש.‬
‫חברי הצוות שלי, פראקש וג'יי-פי, בקיאים היטב בפרטי החקירה.‬
‫קורבנות, דפוסים, פרצות.‬
‫ייקח זמן לצוות שלך לעבור על המידע,‬
‫וזהו זמן שעדיף להשקיע במציאת אבינאש.‬
‫הצוות שלי ואני עומדים לרשותכם.‬
‫אם תצטרכו כל דבר, בכל שעה, אני זמין מסביב לשעון.‬
‫מר כביר.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫כדי להציל את המשפחה שלי, אתה...‬
‫פראקש...‬
‫זה בסדר.‬
‫באמת, תפסיק לבכות.‬
‫אתה רוצה להטביע את דלהי בדמעות שלך?‬
‫מה תעשה עכשיו, אדוני?‬
‫אני הולך...‬
‫לעשות את מה שתמיד עשיתי.‬
‫בסדר, להתראות.‬
‫אבינאש, ג'יי, מי שלא תהיה,‬
‫אם אתה צופה בזה, תבין זאת היטב.‬
‫העולם שלך התחיל להתכווץ.‬
‫זמנך הולך ואוזל.‬
‫לכן, צופים,‬
‫אם בידיכם מידע על אבינאש ושותפו לפשע,‬
‫אנא צרו קשר עם הרשויות.‬
‫ואני בטוחה, מר סוואנט, שאתם גם מציעים פרס.‬
‫בהחלט.‬
‫כולנו יודעים מה הדבר הנכון לעשות.‬
‫וכרגע, הדבר הנכון לעשות הוא להציל חיים.‬
‫כשסמכתי עליך, בגדתי באדם היחיד שאני...‬
‫אלן עדיין בכלא.‬
‫אני לא יודעת אם הוא ישוחרר.‬
‫אתה לא בתפקיד. אין לך מושג מה יקרה.‬
‫אעמוד במילה שלי.‬
‫אני לא צריך להיות בתפקיד למילוי תפקידי.‬
‫תחכי לשיחה ממני.‬
‫אגף הפשע‬
‫עקפתי אותו וגנבתי לו את מקום החנייה.‬
‫הוא ינסה להרוג אותי בגלל זה?‬
‫אדוני, עבדתי בעבר במרפאה של אבינאש.‬
‫לוויתי ממנו 25,000 רופי אבל לא החזרתי לו את הכסף.‬
‫- האם הוא ינסה... - לא, את בטוחה.‬
‫- תגבי ממנה הודעה. - כן, אדוני.‬
‫אני עלול להרוג את מי שלא יחזיר לי כסף.‬
‫המשוגעים האלה מוציאים אותי מדעתי.‬
‫חלקם לא משוגעים כל כך.‬
‫גאלה בפת מנדליה.‬
‫חיכיתי לך.‬
‫היה קשה להשיג את הכרטיסים האלה. הייתי צריכה להתאמץ מאוד.‬
‫- ניסע מחר. - רק רגע.‬
‫למה לקח לך זמן רב כל כך לענות?‬
‫- הייתי עסוק. - מה איתך?‬
‫דיברת עם ג'יי-פי על ורושאלי?‬
‫- כן? - עדיין לא.‬
‫- אדבר איתו. - ספר לו.‬
‫אני אדבר איתו.‬
‫- תנתקי כבר. - לא.‬
‫- מה? - תן לו את הטלפון. הוא שם, נכון?‬
‫- אשאל אותו ישירות... - ...הוא יברח.‬
‫אלוהים אדירים, לרקוד בגובה הזה... אם מישהו ייפול...‬
‫יש לך תמונה?‬
‫88 חלקים מ-150 הועלו השלמת ההעברה‬
‫מה? זה...‬
‫זה העונש על כך שהקשבת למצפונך ברכבת.‬
‫דרך אגב, מה שאמרת במכונית באותו היום...‬
‫נגע לליבי.‬
‫האמת שקצת קינאתי בסיאה.‬
‫אני חושב שלילדה הזאת יש מזל גדול שיש לה אבא כמוך.‬
‫דרך אגב, אחי ביקש ממני להציג אותך למישהו.‬
‫תגיד "שלום" ל...‬
‫מטרה הבאה שלך.‬
‫והרגש הוא "גאווה".‬
‫אדוני, מדבר ראמניש סינג בנדולה, מדובאי.‬
‫אני טס לדלהי מחר. אני צריך להציג הדגמה של אב הטיפוס של המנוע שלי‬
‫בתערוכת הרכב.‬
‫ואני לא בטוח שאוכל לעשות זאת.‬
‫צפיתי בחדשות אתמול בלילה.‬
‫ייתכן שאני הקורבן הבא שלו.‬
‫זו תערוכה גדולה. אני חייב להגיע לדלהי.‬
‫תבין, בבקשה,‬
‫מדובר בארבע שנות עבודה שלי.‬
‫אתה כל הזמן שואל אותי את אותה שאלה.‬
‫כבר מסרתי את ההודעה שלי למשטרה.‬
‫וזה כל מה שאני יודעת.‬
‫גברתי, אני מבין. אבל...‬
‫אם נזכרת במשהו שלא מופיע בהודעה שלך,‬
‫את יכולה לספר לי.‬
‫פגשתי אותו רק פעם אחת. הגובה שלו ממוצע.‬
‫הוא חבש כובע. הוא היה כחוש, כלומר רזה.‬
‫ובחור שנראה רגיל.‬
‫הייתה לו התראה ו...‬
‫רק רגע, גברתי.‬
‫- התראה? למה? - אני חושבת שלתרופות שלו.‬
‫הוא נטל תרופה לאחר הצפצוף.‬
‫ואז הוא דיבר על השכר של ניראג'. זה כל מה שאני יודעת.‬
‫בסדר. תעדכני אותנו.‬
‫אתה זוכר מטופל רזה שהשתמש בהתראה בטלפון לנטילת תרופות?‬
‫קשה להצביע על מישהו כרגע.‬
‫מטופלים רבים משתמשים בהתראות כדי ליטול תרופות.‬
‫אבל אם אמצא משהו, אודיע לכם.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫ד"ר סידהארט, אם מישהו ישאל אותך למי סיפרת את כל זה,‬
‫לא סיפרת לי.‬
‫אני מבין.‬
‫רווה, קחי את התפריט לשולחן מספר שלוש.‬
‫אבדוק את השני.‬
‫- כן. - כן.‬
‫הייתי חייב לבוא אלייך.‬
‫כשבוחנים את המצב,‬
‫אני רק יכול לדמיין מה עובר עלייך ועל סיאה.‬
‫עברנו לבית חדש, לבית ספר חדש...‬
‫ניסיתי כמיטב יכולתי להתחיל בחיים חדשים,‬
‫להעמיד פנים שהכול רגיל. ועכשיו, כל זה.‬
‫- תני לנו לעבוד. בבקשה. - אדוני.‬
‫- רק רגע. - תקשיב לי, אדוני...‬
‫גברתי, את צריכה לבוא לאגף הפשע.‬
‫אבל למה?‬
‫אני צריכה לאסוף את סיאה מבית הספר.‬
‫אני יודע, גברתי. רק תקשיבי לי.‬
‫תשתפי פעולה, בבקשה.‬
‫אני רוצה לדבר עם כביר.‬
‫כביר מושעה.‬
‫עכשיו קאול האחראי.‬
‫- בואי, בבקשה, אני חייב להישמע לצו. - אבל, אדוני...‬
‫בבקשה, דוקטור. שב, בבקשה. נדבר איתך אחר כך.‬
‫רווה, קחי את סיאה מבית הספר.‬
‫- תציגי תעודה בשער. - בואי.‬
‫כן. אני אאסוף אותה. אל תדאגי.‬
‫- אל תדאג. - זוז הצידה, בבקשה.‬
‫אני אטפל בזה. רק תיידע את בית הספר.‬
‫הוא עקשן מאוד, כמו אימו.‬
‫אבל אל תדאגי, הוא יבוא.‬
‫אני כרגע, אני רק רוצה לפגוש את המנהלת.‬
‫עכשיו? אולי אחרי ההליכים הרשמיים?‬
‫לא, אני מתעקש. אני חייב לפגוש אותה.‬
‫- אבדוק מה אוכל לעשות. - כן? בסדר, יופי. תודה.‬
‫את לא חושבת שהם צריכים להיות ביחד?‬
‫נכון, נסיכה?‬
‫אני חבר של מופסה שלך.‬
‫חיפשתי אותך בכל רחבי בית הספר, והיית כאן.‬
‫אפשר?‬
‫אני יכול להציג לך חידה, סיאה?‬
‫בסדר, אם בני המזל הם אלו שאבותיהם מתגעגעים אליהם מאוד,‬
‫ובמקרה שלי, אומר שאני חסר מזל מאוד, מה זה אומר?‬
‫- שאבא שלך לא מתגעגע אליך בכלל. - נכון.‬
‫ואם אומר שאת בת מזל, מה זה אומר?‬
‫שאבא שלי מתגעגע אליי מאוד. אני יודעת את זה.‬
‫בתי לבד שם בבית הספר.‬
‫בתך אולי לבד, אבל בכל זאת,‬
‫האדם הבטוח ביותר בעיר הזאת כרגע‬
‫הוא בתך.‬
‫כי בעלך יכול להרוג כל אחד, חוץ מ...‬
‫סיאה שלך.‬
‫תראי, אני לא כביר סוואנט. אני לא מרחם עלייך כשאת בוכה.‬
‫ככל שתבכי יותר, אגרום לך לבכות עוד‬
‫ואטהר אותך מחטאייך.‬
‫אתה מאיים עליי?‬
‫- אני יכולה... - תשתקי!‬
‫ערכת עליה חיפוש?‬
‫אם גברת באבלי כאן‬
‫עוזרת למר באנטי הברברי שלה לצותת לשיחתנו,‬
‫מי יהיה אחראי? שכחת את הנהלים?‬
‫אני מצטערת, אדוני.‬
‫בואי.‬
‫תתפשטי.‬
‫קדימה!‬
‫את יודעת,‬
‫אימי תמיד סיפרה לי סיפורים משעממים כל כך לפני השינה,‬
‫שהייתי נרדם בדקה הראשונה של הסיפור.‬
‫באמת. ומה איתך?‬
‫אימא שלי תמיד מספרת לי סיפורים עם סוף שמח.‬
‫יש דבר כזה סוף שמח?‬
‫כן, יש. גן עדן.‬
‫גן עדן‬
‫כאן.‬
‫גן עדן.‬
‫אחי סיפר לי המון סיפורים על המקום הזה.‬
‫זה המקום הכי טוב בעולם.‬
‫אבל למה זה בשחור לבן?‬
‫כי עדיין לא צבעת את זה.‬
‫ואין גן עדן ללא צבע.‬
‫שבי.‬
‫עצם המחשבה לעזוב את בתך לבד‬
‫למשך חצי שעה מפחידה אותך.‬
‫גברתי, לעיר הזאת היא דפוס חשיבה, מנטליות.‬
‫זאבים משוטטים בחופשיות ברחובות כאן.‬
‫לאור יום, בין האנשים, בחשכת הלילה.‬
‫הם אורבים לילדה שחוזרת הביתה‬
‫באיחור של חמש דקות, אחרי הלימודים,‬
‫כדי לקרוע אותה לגזרים.‬
‫כשתלכי לכלא על כך שסייעת לבעלך,‬
‫מה יקרה לבתך?‬
‫כל אחד יכול להגיע הביתה באיחור של חמש דקות לאחר הלימודים.‬
‫סיאה, לאלו שיוצרים גן עדן משלהם יש מזל גדול.‬
‫ועכשיו יש לך גן עדן שאין לאף אחד.‬
‫הוא אמיתי כל כך‬
‫שתמיד תוכלי להיות מאושרת עם מופסה שלך ואימך שם.‬
‫ותחיו בעושר ובאושר.‬
‫- עכשיו הוא שלך, נסיכה. - באמת?‬
‫הנה רשימת הקורבנות הפוטנציאליים. מי מהם הוא המטרה הבאה?‬
‫תגידי לי מי הקורבן הבא, אימא של סיאה.‬
‫- מר קאול. - כן.‬
‫אתה יכול להפשיט אותי.‬
‫אתה יכול להשתמש בבתי בת התשע כדי להפחיד אותי.‬
‫- אבל... - שום "אבל", מר אבהיננדן.‬
‫הדבר היחיד שאני יודעת הוא שאני לא יודעת כלום.‬
‫אתה יכול לעשות מה שתרצה.‬
‫זה אביך.‬
‫זאת אימך.‬
‫וזאת את.‬
‫וזה גופי.‬
‫נתתי לך את ההזדמנות להיות אימא טובה.‬
‫אבל את בחרת להישאר רעייה.‬
‫אדוני, אני הירן ורמה.‬
‫כבר סיפרתי לשני שוטרים שאני בנקאי השקעות.‬
‫הייתי ידיד משפחה של אבינאש.‬
‫התווכחתי איתו במסיבה. האגו שלי נפגע, וכנקמה על כך,‬
‫גרמתי לו להפסד גדול.‬
‫אדוני, תן לי להיפגש עם מר קאול פעם אחת. בבקשה.‬
‫הציור הזה הוא הסוד שלי, סיאה.‬
‫ואני הסוד שלך. כן?‬
‫אדוני, לאן נעלמת?‬
‫בכל מקרה, ארגנתי את הפגישה שלך עם המנהלת.‬
‫- בוא. היא מחכה לך. - יודעת מה? אני לא אוהב את בית הספר הזה.‬
‫הקיר הזה כתום מדי. מי צובע קירות בכתום?‬
‫פבלס, החתול שלי, צובע טוב יותר.‬
‫לא אשלח את בני לבית הספר הזה. אילו שטויות.‬
‫אתה רציני? חכה, אני צריכה לשמוע עוד.‬
‫היי!‬
‫אני מצטער.‬
‫אלוהים אדירים. תראו אותך! מר כביר סוואנט.‬
‫מעולם לא דמיינתי אותך במקום כזה.‬
‫אני בא לכאן לעתים קרובות.‬
‫פשיטה על מקום לא נחשבת לביקור.‬
‫דרך אגב, לפני שתגרום להם לסגור את המקום הזה,‬
‫כדאי לך לטעום מהקפה. הוא די טעים.‬
‫- כמובן. - בוא.‬
‫השגתי רק 20 מ"ל של טטרודוטוקסין. תיזהר.‬
‫- ובבקשה, שמי... - לא, אל תדאג.‬
‫חברת התרופות שלנו מקפידה על כך מאוד.‬
‫אנחנו רוכשים את החומר הזה רק למחקר. אז אל תדאג.‬
‫תודה. תודה רבה לך.‬
‫אדוני. בבקשה.‬
‫השגתי את זה.‬
‫אדוני, בסדר. אני הולך.‬
‫משיח: זה נעשה? זמננו הולך ואוזל.‬
‫סורדפיש: עובדים על זה. זה אגוז קשה לפיצוח.‬
‫צריך עוד זמן. חכה להודעה שלי.‬
‫- היי, ויקטור. למה מאוחר כל כך? - היי.‬
‫עבודות הבנייה נפסקות בשעה 19:30.‬
‫בחייך, ד"ר. העבודה אף פעם לא נגמרת.‬
‫באתי הנה לבדוק כמה פרטים.‬
‫מה איתך, דוקטור?‬
‫היה מקרה חירום. ו...‬
‫רק רגע...‬
‫ליטול תרופות‬
‫בסדר.‬
‫מגניב, דוקטור. אני צריך לנסוע.‬
‫אתה זוכר מטופל רזה שהשתמש בהתראה בטלפון לנטילת תרופות?‬
‫נתראה מאוחר יותר. לילה טוב.‬
‫אני רוצה לתרום לבית החולים לחולי נפש.‬
‫ואני מבטיח לך, אדוני,‬
‫שהאגף הזה יהיה אגף ברמה עולמית.‬
‫אזור מוגבל עבודות בנייה‬
‫המספר שחייגתם...‬
‫ד"ר סידהארט‬
‫...תפוס כעת. אנא המתן או התקשר שנית מאוחר יותר.‬
‫הזן סיסמה‬
‫ג'יי‬
‫סצנה מפחידה‬
‫אתה עכשיו בטוח... אור, חושך‬
‫מנוג', אנגאד‬
‫אגו, אינדו כעס, פריטפל‬
‫רמאות‬
‫לאחרונה כביר סוואנט‬
‫מה זה, אחי? למה אתה...‬
‫אחי...‬
‫הודעה מאת: ד"ר סידהארט‬
‫בקשת הפסקה היי, אני יודע שזו התראה מאוחרת,‬
‫אבל אני נוסע למרכז התחדשות לכמה ימים. אעדכן בקרוב.‬
‫נשלח‬
‫כביר סוואנט אגף הפשע‬
‫מה הוא עשה, אחי?‬
‫פעם ראשונה שאני מרגיש שאני עושה משהו לא בסדר.‬
‫יש דברים שעדיף לשמור בסוד.‬
‫תרגום כתוביות: בתיה מולכו‬
‫בקרת כתוביות : שקד הרטמן‬